ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

31 березня 2020 року	  м. Одеса	Справа № 916/1221/19	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Принцевської Н.М.;
суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;
(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, пр-т Шевченка, 29)

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 
на рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2019
по справі №916/1221/19
за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України
до Військової частини НОМЕР_1 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 
про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу 65832,18 грн.,
(колегія суддів місцевого господарського суду у складі: головуючого судді Волкова Р.В., суддів: Літвінова С.В., Гута С.Ф., дата та місце ухвалення рішення: 27.01.2020, Господарський суд Одеської області, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

В травні 2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу в сумі 65832,18 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що 22.10.2015 з вини водія ОСОБА_1 сталась ДТП, цивільно-правова відповідальність водія не була застрахована, власником транспортного засобу є відповідач. Позивач вказує, що має альтернативне право позову до водія або до власника. При цьому, якщо водій перебував у трудових/службових відносинах із власником, це додатково надає право вимагати відшкодування. 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.11.2019 позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу 65832,18 грн. задоволено частково, стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 48210,97 грн. відшкодування, 1406,81 грн. витрат зі сплати судового збору, в решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Пвіденно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2019 по справі скасувати та прийняти нове – про відмову у задоволенні позовних вимог.
Апелянт вважає рішення зазначає, що не відповідає нормам матеріального права, оскільки Військовою частиною НОМЕР_1 було надано пояснення про невідповідність експертного звіту вимогам законодавства, але пояснення не були прийняті до уваги.
Заявник апеляційної скарги зазначає, що висновок експерта, складений за ухвалою суду та висновок експерта, підготовлений на замовлення учасника справи, повинен містити запис, де вказано, що висновок експерта підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Відсутність даних про те, що експерта не було попереджено про відповідальність, є достатньою підставою для того, щоб не приймати висновки експертів як доказ у справі.
На думку відповідача, від оцінювача/експерта вимагалось використання як мінімум трьох джерел інформації про ціну авто, однак в даному випадку використовувався один довідник, що призводить до висновку про необ`єктивність оцінки КТЗ за порівняльним методом.
Також апелянт зазначає, що з висновку не вбачається яким чином експертом встановлена середньостатистична ціна аналогічного КТЗ, які саме автомобілі порівнювалися при цьому,  чи мали вони подібні характеристики, таку ж комплектність, автомобілі з первинного чи вторинного ринку, року випуску, з огляду на що незрозуміло на якій підставі визначена вартість, яка вказана у звіті №13-11/1 від 24.11.2015.
На думку заявника апеляційної скарги, звіт №13-11/1 від 24.11.2015, на підставі якого подано позов, є неналежним письмовим доказом, оскільки він не відповідає вимогам закону, а відтак позивачем належним чином не обґрунтовано та не доведено ціну позову.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2020 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2019 по справі №916/1221/19 залишено без руху.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2019 по справі №916/1221/19, встановлено строк учасникам справи для подання відзиву на апеляційну скаргу та інших заяв та клопотань протягом 10 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, вирішено розглянути апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2019 по справі №916/1221/19 у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження. 
25.03.2020 до Південно-західного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 22.10.2015 року о 12 год. 05 хв. в м. Одеса на 243 км автодороги Одеса-Мелітополь сталась дорожньо-транспортна пригода. 
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/28646/15-ц від 20.01.2016 встановлено, що водій ОСОБА_1 , в порушення вимог п. 13.1. Правил дорожнього руху України, керуючи автомобілем “Урал 4320”, д/н НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки та не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем “Mitsubishi”, д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , який в свою чергу допустив зіткнення з автомобілем “SKODA Octavia”, д/н НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 , який по інерції допустив зіткнення з автомобілем “ВАЗ 11183”, д/н НОМЕР_5 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Довідкою №77252900 про ДТП (видана 2 ротою 4 батальйону УПС МВС в м. Одеса) встановлено, що транспортний засіб УРАЛ, 4320, яким керував ОСОБА_1 , належить військовій частині НОМЕР_1 .
04.11.2015 МТСБУ було направлено запит за вих.№ 3/1-05/33871 до ОСОБА_1 щодо повідомлення про наявність чинного на дату  ДТП договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного на ТЗ, а також просили надати інформацію про вже здійснені розрахунки з учасниками ДТП (автомобіль Mitsubishi).
02.12.2015 МТСБУ було направлено запит за вих.№ 3/1-05/33780 до Військової частини щодо повідомлення про наявність чинного на дату ДТП договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного на ТЗ, а також просили надати інформацію про вже здійснені розрахунки з учасниками ДТП (автомобіль Skoda).
02.12.2012 МТСБУ було також направлено запит за вих.№ 3/1-05/33781 до ОСОБА_1 щодо повідомлення про наявність чинного на дату  ДТП договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного на ТЗ, а також просили надати інформацію про вже здійснені розрахунки з учасниками ДТП (автомобіль Skoda).
23.04.2019 МТСБУ було направлено запит до Міноборони України про надання інформації, в якій військовій частині проходив службу ОСОБА_1 станом на момент ДТП, у разі розформування просили надати інформацію про правонаступника, просили також надати інформацію стосовно власника автомобіля “Урал 4320”, д/н НОМЕР_6 на момент ДТП, усю відому інформацію про військову частину, в оперативному управлінні якої знаходився ТЗ.
23.04.2019 МТСБУ було направлено запит також до Головного управління Військової служби правопорядку ЗСУ щодо надання інформації про власника/володільця ТЗ, військову частину, в оперативному управлінні якої знаходився ТЗ.
10.05.2019 МТСБУ було отримано відповідь від начальника служби безпеки дорожнього руху Командування Повітряних Сил ЗСУ, в якій вказано, що станом на момент ДТП старший солдат ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , станом на 22.10.2015 автомобіль УРАЛ 4320, номерний знак НОМЕР_7 належав, зареєстрований та знаходиться на обліку у військовій частині НОМЕР_1 , в оперативному управоіння (підпорядкуванні іншої в/ч) станом на 22.10.2015 ТЗ не знаходився.
Довідкою №77252900 про ДТП (видана 2 ротою 4 батальйону УПС МВС в м. Одеса) за результатами зовнішнього огляду встановлено, що автомобіль  “Mitsubishi”, д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 отримав механічні пошкодження задньої лівої частини, задньої правої частини, задньої центральної частини, передньої центральної частини автомобіля. Право власності ОСОБА_4 на ТЗ підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ.
Довідкою від 22.10.2015, виданою інспектором патрульної служби МВС у м. Одесі, зазначено, що автомобіль “Mitsubishi”, д/н НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження (мовою оригіналу): “кришка багажнику, задній бампер, ліві праві крилья, стекло багажнику, передній бампер, капот”. ОСОБА_4 надав повідомлення про ДТП до МТСБУ 30.10.2015 (вх.№28812). 
ОСОБА_4 , який також є власником автомобілю, було подано заяву про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП (вх.№ МТСБУ 4549 від 15.02.2016).
04.11.2015 МТСБУ за вих.№3/1-05/30785 було надано доручення на виконання робіт ТОВ Експерт Сервіс Авто (а.с. 70):
- провести огляд ТЗ із фотографічною фіксацією; 
- скласти протокол огляду; -надати фотографії на електронному носії;
- визначити: -ринкову вартість ТЗ на момент ДТП; вартість відновлювального ремонту ТЗ із зазначенням включення або не включення в розраховану суму податку на додану вартість; коефіцієнт фізичного зносу складників; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників.
До матеріалів справи надано копію Звіту №13-11/1 про оцінку вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Mitsubishi Colt, д/н НОМЕР_3 (а.с. 57-69). 
Звіт завершений 24.11.2015, за результатами звіту встановлено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 48210,97 грн.
01.12.2015 ТОВ “Український експертний центр “Експерт-Сервіс Авто” було виставлено рахунок-фактуру №871 на суму 848,00 грн. за складання протоколу, визначення розміру шкоди, виклик заінтересованих сторін, виїзд до мясця огляду ТЗ (а.с.71). Сторонами було підписано Акт виконаних робіт  на вказану суму. (а.с.72)
26.01.2016 МТСБУ сплачено 848,00 грн. за послуги аварійного комісара згідно з рахунком №871, що підтверджується платіжним дорученням №871рв (а.с.74).
18.03.2016 МТСБУ видано наказ №2144 сплатити ОСОБА_2 48210,97 грн. за шкоду, заподіяну в результаті ДТП.
Виплата вказаної суми підтверджується платіжним дорученням №2144рв від 10.05.2016 (а.с.77).
21.03.2016 МТСБУ за вих. №3/1-05/7724 направлено лист до ОСОБА_1 стосовно погашення витрат на збір документів, визначення розміру шкоди та регламентну виплату за результатом пошкодження автомобіля SKODA Octavia, д/н НОМЕР_4 у розмірі 16773,21 грн. 
Довідкою №77252900 про ДТП (видана 2 ротою 4 батальйону УПС МВС в м. Одеса) визначено, що автомобіль “SKODA Octavia”, д/н НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження задньої центральної частини, передньої центральної частини автомобіля.
Довідкою від 22.10.2015, виданою інспектором патрульної служби МВС у м. Одесі, зазначено, що автомобіль “SKODA Octavia”, д/н НОМЕР_4 отримав механічні пошкодження: задній бампер, передній бампер, декоративна решітка переднього бамперу, рамка номерного знаку та сам номерний знак.
ОСОБА_3 надав повідомлення про ДТП до МТСБУ 02.11.2015 (вх.№29162). ОСОБА_5 , яка є власником автомобілю (про що зазначено у довідці №77252900), було подано заяву про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП (вх.№ МТСБУ 31690 від 25.11.2015). Право власності ОСОБА_5 на ТЗ підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ.
04.11.2015 МТСБУ за вих.№3/1-05/30849 було надано доручення на виконання робіт ТОВ Експерт Сервіс Авто (а.с. 42):
- провести огляд ТЗ із фотографічною фіксацією; 
- скласти протокол огляду; -надати фотографії на електронному носії;
- визначити: ринкову вартість ТЗ на момент ДТП; вартість відновлювального ремонту ТЗ із зазначенням включення або не включення в розраховану суму податку на додану вартість; коефіцієнт фізичного зносу складників; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників.
До матеріалів справи надано копію Звіту №236/15 про оцінку вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля SKODA Octavia, д/н НОМЕР_4 , пошкодженого в результаті ДТП (а.с.29-41). Звіт завершений 17.11.2015. За результатами звіту встановлено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 16235,21 грн.
20.12.2015 ТОВ “Український експертний центр “Експерт-Сервіс Авто” було виставлено рахунок-фактуру №985 на суму 520,00 грн. за складання протоколу та визначення розміру шкоди (а.с.43). Сторонами було підписано Акт виконаних робіт на вказану суму. (а.с.44)
27.01.2016 МТСБУ сплачено 520,00 грн. за послуги аварійного комісара згідно з рахунком №985, що підтверджується платіжним дорученням №985ра (а.с.45).
18.03.2016 МТСБУ видано наказ №2165 сплатити ОСОБА_5 16235,21 грн. за шкоду, заподіяну в результаті ДТП.
Виплата вказаної суми підтверджується платіжним дорученням №2165ра від 21.03.2016 (а.с.50).
21.03.2016 МТСБУ за вих. №3/1-05/7724 направлено лист до ОСОБА_1 стосовно погашення витрат на збір документів, визначення розміру шкоди та регламентну виплату за результатом пошкодження автомобіля SKODA Octavia, д/н НОМЕР_4 у розмірі 16773,21 грн. 
Таким чином, МТСБУ здійснено виплату страхового відшкодування:
- ОСОБА_5 у розмірі 16235,21 грн. за шкоду, заподіяну в результаті ДТП (платіжне доручення №2165ра від 21.03.2016);
- ОСОБА_2 48210,97 грн. за шкоду, заподіяну в результаті ДТП (платіжне доручення №2144рв від 10.05.2016).
Вказані обставини і стали підставою для звернення МТСБУ до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом.
Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2019 в частині відмови в позові Військовою частиною НОМЕР_1 не оскаржується, у зв`язку з чим відповідно до приписів ст. 269 Господарського процесуального кодексу України судом апеляційної існатанції рішення в цій частині не переглядається.
Відповідно до  ст. 15 Цивільного кодексу України    кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно  зі    ст. 16 Цивільного кодексу України        кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з положеннями ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до п. а ч. 41.1. ст. 41 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно з п. 39.1 ст.39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (п. 39.2.1 ст.39 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").
Відповідно до п.38.2 ст. 38 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідач не належить до виключень, передбачених п. 13.1 ст. 13 Закону.
Частиною 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.
Згідно з нормою ч. 1 ст.1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст.1191 Цивільного кодексу України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Стаття 1187 Цивільного кодексу України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки .
Згідно з ч. 2 ст.1187 Цивільного кодексу України таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.
Зазначений висновок узгоджується і з нормою ч. 1ст.1172 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст.1187 Цивільного кодексу України.
Таким чином шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки.
Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у Постанові від 05.05.2018 по справі №910/14685/17).
З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб, яким заподіяно шкоду, не є забезпеченим, тобто власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Вказане підтверджується, зокрема, довідкою про ДТП №77252900, а також відомостями з відкритих реєстрів МТСБУ.
Відповідно до п.40.3 ст. 40 Закону  України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.
Відповідно до п. 41.4 ст. 41 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат.
Відповідно до положень ст. 34 Закону 34.1. страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.
З огляду на наведені приписи чинного законодавства, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду в частині того, що в даному випадку наявні підстави для стягнення сум страхового відшкодування,  а також витрат, пов`язаних із встановленням розміру збитків.
Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду не приймає до уваги доводи апелянта стосовно невірного розрахунку суми збитків, з огляду на наступне.
Так, надані для підтвердження розміру матеріального збитку докази є звітами про оцінку вартості матеріального збитку, який здійснений у відповідності до Закону України “Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні” особами, які мають сертифікати суб`єктів оціночної діяльності та у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (Методика). 
Колегія суддів звертає увагу, що наявні звіти не є висновками експертизи, а тому і не мають відповідати вимогам ст. 101 Господарського процесуального кодексу України та інших нормативно-правових актів, якими встановлюються вимоги до висновку експерта, зокрема, про попередження про кримінальну відповідальність.
Щодо доводів апелянта в частині необхідності порівняльного підходу до визначення вартості ТЗ, то суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що при проведенні оцінки збитку, завданого ТЗ «Mitsubishi», було застосовано порівняльний підхід, використано довідник “Бюлетень автотоварознавця” та відповідно до п.п. 7.12.1, 7.12.2 Методики (використання відповідних вартісних даних аналогічних КТЗ, фактори підбору аналога) прийнято для подальших розрахунків автомобіль «Mitsubishi Colt 1.3i 3dr (СJ0)», орієнтовна середня ціна купівлі складає 4010,00 доларів США або 91897,17 грн. на 13.11.2015 (на дату оцінки).
Положення Методики не містять вимог щодо використання якнайменше 3 джерел інформації, як заявляє відповідач, натомість відповідно до п.7.4 Методики визначення    середньої ринкової ціни    базується на довідкових цінових даних продажу середньої ринкової ціни КТЗ на ідентичне (аналогічне) КТЗ. 
Згідно з п. 7.12 Методики для визначення вартості КТЗ, його складників, а також для складання калькуляції відновлювального ремонту у виняткових випадках (за відсутності необхідних довідкових даних) допускається використання відповідних вартісних даних аналогічних КТЗ. Відповідно до п.7.12.2 для підбору аналога перевагу слід надавати транспортним засобам того самого виробника (країни-виробника). Рік виготовлення аналога повинен відрізнятися від року виготовлення оцінюваного КТЗ не більше ніж на 5 років. Аналог уважається підібраним, якщо відхилення факторів за кожною порівнюваною характеристикою, яка має числовий вираз, не перевищує ± 5 %. Інші функціональні характеристики повинні збігатися. Якщо відхилення поодиноких факторів за порівнюваними характеристиками, які мають числове вираження, перевищує ± 5 %, довідкова ціна приймається як середнє арифметичне значення декількох найбільш близьких аналогів.
Із зазначеного вбачається, що допустимим є підбір навіть одного аналога, при цьому Методика не містить вимог щодо використання якнайменш трьох джерел інформації.
Крім того, відповідно до п.3.1. Методики для визначення вартості за порівняльним підходом використовуються статистично усереднені цінові дані КТЗ, які були відчужені в Україні, за умов, що вони відповідають змісту поняття "ринкова вартість", зокрема ґрунтуються на даних ринку КТЗ і зведені в довідниках, до яких висуваються вимоги щодо науковості, об`єктивності, об`ємності інформації.
З огляду на вищевикладене, висновок суду першої інстанції в частині обґрунтованості та доведеності розміру майнової шкоди є правомірним, а доводи стосовно того, що звіт №13-11/1 від 24.11.2015 не відповідає вимогам закону є безпідставними. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог МТСБУ в частині стягнення з відповідача 48210,97 грн.
Згідно зі ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зокрема, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі „Руїс Торіха проти Іспанії” (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).
Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем в апеляційній скарзі не наведено доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні.
Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення суду відповідає приписам матеріального та процесуального права, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
За таких обставин, апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2019 по справі №916/1221/19 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2019 по справі №916/1221/19   залишається без змін.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.
          Керуючись ст.ст. 129,  269,  275,  276,  281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2019 по справі №916/1221/19 залишити без задоволення.
          Рішення Господарського суду Одеської області від 27.11.2019 по справі №916/1221/19 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 286 ГПК України.

Головуючий суддя:                                                         Н.М. Принцевська

         Судді:                                                                          Г.І. Діброва

                                                                                              А.І. Ярош