ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
Справа № 952/738/19
Провадження № 22-ц/818/850/20 
23 березня 2020 року 
м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого         - Сащенко І.С.
суддів          - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,
учасники справи:
позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянув в порядку спрощеного апеляційного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргуАкціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» на рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2019 року (суддя Яценко Є.І.) по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
встановив:
У жовтні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н від 01.07.2016 року у розмірі 33699,05 гривень та сплачений судовий збір в розмірі 1921,00 гривень.  
В обґрунтування позову посилався на те, що 01.07.2016 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за якою відповідач отримала кредит у розмірі 12406,17 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
У зв`язку з порушенням відповідачкою умов кредитного договору та неналежного виконання зобов`язання, утворилася заборгованість по кредиту, яка станом на 12.08.2019 року складає 33 699,05 гривень, з яких: 10 912,12 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 6 950,91 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 12 657,92 гривень - заборгованість за пенею та комісією; 3 178,10 гривень - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.
Справу розглянуто в порядку спрощеного провадження за відсутності сторін по справі.
Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2019 року позовні вимоги банку задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10 912,12 гривень. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції АТ КБ "Приват Банк" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та постановити нове, яким задовольнити вимоги банку в частині стягнення заборгованості за процентами, в іншій частині рішення залишити без змін.
Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відповідачем не спростовано наявність боргу, зазначеного у розрахунку заборгованості, у якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до кредитного договору. Приєднання до угоди підтверджується фактом користування ОСОБА_1 картковим рахунком та використання кредитних коштів. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідачка висловила згоду про укладення договору та засвідчила, що згодна з тим, шо ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком Договір про надання «банківських послуг». 
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Судом першої  інстанції встановлено, що 01.07.2016 року між сторонами укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за якою відповідачка отримала кредит у розмірі 12 406,17 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунокзі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2 % на місяць на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 31.07.2019 року.
У порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка зобов`язання за вказаною генеральною угодою належним чином не виконала. Станом на 31.07.2019 року утворилась заборгованість, яка з урахуванням процентів за користування кредитом, пені, комісії та штрафів, становить 33 699,05 гривень, яку банк просив стягнути з відповідачки на свою користь.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з пунктом 2.1. генеральної угоди сторони погодили строк її дії, а саме - з 01.07.2016 року по 31.07.2019 року та сплату відсотків в розмірі 2 % на місяць.
З указаним позовом банк звернувся 03.10.2019 року.
Останній платіж на погашення заборгованості ОСОБА_1 здійснила 20.01.2017 року в сумі 500 гривень.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Із письмових пояснень Шевченка А.О. - представника АТ КБ «ПриватБанк», наданих суду апеляційної інстанції, вбачається, що розмір процентів станом на 31.07.2019 року складає 6856, 34 гривень, який відповідачем не спростовано.
Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Пунктом 2.2 генеральної угоди передбачена відповідальність позичальника за порушення зобов`язань за договором у вигляді сплати штрафу у фіксованому розмірі, а саме - 3178,10 гривень. 
З огляду на викладене, правових підстав для відмови в задоволенні позову про стягнення з   ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 6856, 34 гривень та штрафу в розмірі 3178,10 гривень у суду першої інстанції не було.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).
Враховуючи викладене, позов АТ КБ «Приват Банк» в частині вирішення позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 6856, 34 гривень та штрафу в розмірі 3178,10 гривень підлягає задоволенню.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За правилами пунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Судові витрати, понесені відповідачем, документально підтверджуються: за подачу позовної заяви - в розмірі 1 921 гривень, за подачу апеляційної скарги - в розмірі 2 881,50 гривень (а. с. 1, 48).
Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 1559, 20 грн із розрахунку: 33 699, 05 гривень(заявлені вимоги) : 10 912, 12 грн (задоволені позовні вимоги) =3.08; 1921,00 гривень: 3,08 = 623,70 гривень; 2881,50 : 3,08 = 935,50 гривень; 846,25 гривень+ 1 269,38 гривень.
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» - задовольнити.
Рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2019 року в частині вирішення позову про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, штрафу та судового збору - скасувати.
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з  ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: с. Займанка Зачепилівського району Харківської області, РНОКПП НОМЕР_1 ,) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, індекс 01001, (р/р № НОМЕР_2 , МФО 305299, код ЄДРПОУ 14360570)заборгованість по відсоткам за кредитним договором № б/н від 01.07.2016 у розмірі 6856, 34 гривень та штраф у розмірі 3178,10 гривень. 
Стягнути з  ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: с. Займанка Зачепилівського району Харківської області, РНОКПП НОМЕР_1 ,) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, індекс 01001, (р/р № НОМЕР_2 , МФО 305299, код ЄДРПОУ 14360570)судовий збір за подання позову у розмірі 623, 70 гривень та судовий збір за подання апеляційної скарги 935, 50 гривень.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С.Сащенко

Судді      А.І. Овсяннікова

       І.П. Коваленко