ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/756/20 Справа № 201/7014/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С.С. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 27 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.
при секретарі – Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства “Укрсоцбанк” на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2019 року по справі за позовом акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради, про виселення та зняття з реєстраційного обліку та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Молчанова Сергія Олександровича, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Управління-служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступник якого є Акціонерне товариство “Альфа-Банк”, звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виселення та зняття з реєстраційного обліку, визначивши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору Управління-службу у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради (а.с. 1-3 т. 1).
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Молчанова С.О. про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визначивши третіми особами без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Управління-службу у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради (а.с. 101-106 т.1).
Позов АТ «Укрсоцбанк» мотивував тим, що 30.09.2005р. ОСОБА_1 уклала з Акціонерно-комерційним банком соціального розвиту «Укрсоцбанк» (в подальшому перейменованого у Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», потім у Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» - а.с. 58 - 75 т. 1) договір кредиту № 40/575-5.
З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 30.09.2005р. ОСОБА_1 уклала з банком іпотечний договір № 617, на підставі якого передала в іпотеку банку квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору та не сплати чергових платежів ПАТ «Укрсоцбанк» в позасудовому порядку набув права власності на квартиру, зареєструвавши 30.11.2017р. її за собою на підставі застереження, обумовленого пунктом 4.6.3. іпотечного договору, відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку».
За даними довідки №4058 від 23.04.2018р. про склад сім`ї у квартирі по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 і малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому малолітня ОСОБА_2 зареєстрована після укладення договору іпотеки.
Позивач надіслав відповідачам вимогу про добровільне виселення з квартири, яка залишена без реагування.
Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 109 ЖК України, ст. 37, 40 Закону України «Про іпотеку», просить зняти відповідачів з реєстрації і виселити їх у примусовому порядку.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог АТ «Укрсоцбанк» - відмовлено; зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено та ухвалено визнати протиправним і скасувати рішення державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Молчанова С.О. від 30 листопада 2017 року, індексний номер № 38444153, про державну реєстрацію права власності за Публічним акціонерне товариством «Укрсоцбанк» на квартиру загальною площею 46,7 кв.м, житловою площею 25,4 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 (нині – АДРЕСА_1 ; вирішено питання стосовно судових витрат.
Рішення суду мотивовано тим, що звернення стягнення на іпотечне майно шляхом реєстрації права власності здійснене банком із порушенням вимог закону, без укладення окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя та з порушенням порядку реєстрації такого права. Зі скасуванням державної реєстрації права власності за ПАТ Укрсоцбанк» втрачаються усі правові наслідки, пов`язані із такою реєстрацією. Означене виключає підстави для застосування ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», а тому відсутні підстави для виселення мешканців з іпотечного майна, хоч воно і придбане за кредитні кошти. 
В апеляційній скарзі АТ «Укрсоцбанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач придбав право власності у добровільному порядку, за згодою позивача на підставі застереження, встановленого сторонами в іпотечному договорі, а отже суду першої інстанції не було правових підстав для відмови у задоволенні первісного позову, та задоволення зустрічного позову.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що 30.09.2005р. між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ “Альфа-Банк”, і ОСОБА_1 укладено договір кредиту, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 44 800 доларів США із сплатою за користування кредитними коштами відсотків в розмірі 13% річних з кінцевим терміном повернення до 29.09.2015р. Кредит був отриманий для придбання двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 6-7 т. 1).
З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 30.09.2005р. між сторонами укладено іпотечний договір № 617, на підставі якого ОСОБА_1 передала в іпотеку банка вищевказану квартиру (а.с. 8-10 т. 1).
Пунктом 4.2. іпотечного договору передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язання за договором кредиту, а в разі його невиконана – звернути стягнення на предмет іпотеки;
Згідно з п. 4.6. іпотечного договору іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки в один із наступі способів:
4.6.1. на підставі рішення суду; або
4.6.2. на підставі виконавчого напису нотаріуса; або
4.6.3. шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; або
4.6.4. шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцю на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або
4.6.5. шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому ст. 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати».
За даними довідки про склад сім`ї №4058 від 23.04.2018р. у квартирі по АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11 т. 1).
Як видно з наданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради на вимогу суду реєстраційної справи № 1423490012101, 24.11.2017р. представник ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до державного реєстратора Дніпропетровської обласна філія КП «Центр державної реєстрації» Молчанова С.О. із заявою про реєстрацію права власності за ПАТ «Укрсоцбанк», до якої додав іпотечний договір № 617 від 30.09.2005р. , укладений між АКБСР «Укрсоцбанк» і ОСОБА_1 , а також повідомлення ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, яке станом на 09.09.2017р. складало 25 029,90 доларів США – прострочена заборгованість і 24 892,44 доларів США – прострочена заборгованість по нарахованим процентам. Як видно з копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вказане повідомлення банка відповідачка отримала 15.10.2017р.
Державним реєстратором Дніпропетровської обласна філія КП «Центр державної реєстрації» Молчановим С.О. прийнято рішення індексний номер: 38444153 від 30.11.2017р. про реєстрацію за ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на квартиру, яка була предметом іпотеки, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 193 – 215 т. 1).
Того ж дня відомості про реєстрацію права власності на підставі рішення державного реєстратора Дніпропетровської обласна філія КП «Центр державної реєстрації» Молчанова С.О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про реєстрацію за ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на квартиру (а.с. 198-199 т. 1).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ “Укрсоцбанк” та задовольняючи зустрічний позову ОСОБА_1 районний суд виходив з того, що звернення стягнення на іпотечне майно шляхом реєстрації права власності здійснене банком із порушенням вимог закону, без укладення окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя та з порушенням порядку реєстрації такого права. Зі скасуванням державної реєстрації права власності за ПАТ Укрсоцбанк» втрачаються усі правові наслідки, пов`язані із такою реєстрацією. Означене виключає підстави для застосування ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», а тому відсутні підстави для виселення мешканців з іпотечного майна, хоч воно і придбане за кредитні кошти. 
Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.
Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.
Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст. 109 ЖК УРСР, відповідно до частини першої якої передбачено підстави виселення.
Відповідно до ч.3 ст.109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше жиле приміщення, за винятком випадків, зазначених у відповідному житловому законодавстві.
Згідно вимог ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Вимога письмового попередження про добровільне звільнення житлового приміщення стосується лише такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як позасудове врегулювання на підставі договору, і не застосовується в порядку звернення стягнення за рішенням суду. Задоволення позову про виселення мешканців з переданого в іпотеку житлового приміщення не залежить від дотримання іпотекодержателем ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку».
З урахуванням ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» відповідне рішення може бути прийняте судом (за заявою іпотекодержателя) одночасно з прийняттям рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Такі правові висновки зазначені в Постанові Верховного Суду України від 09 вересня 2015 року (справа №6-455цс15).
Так, колегія суддів встановила та це підтверджується матеріалами справи, що в іпотечному договорі передбачено таке застереження, як передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем забезпеченого зобов`язання.
Примусове виконання стягнення на предмет іпотеки не здійснювалось, відповідач придбав право власності у добровільному порядку, за згодою позивача на підставі застереження, встановленого сторонами в іпотечному договорі.
13 червня 2018 року на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була направлена вимога про добровільне звільнення останніми приміщення, а саме квартири АДРЕСА_4 , але ця вимога залишена без реагування.
З урахуванням ч.2 ст.39 Закон України «Про іпотеку» відповідне рішення може бути прийняте судом (за заявою іпотекодержателя) одночасно з прийняттям рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Такі правові висновки зазначені в Постанові Верховного Суду України від 09 вересня 2015 року (справа №6-455цс15).
Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Згідно із статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Європейський суд з прав людини вказує, що при розгляді справ про виселення національні суди повинні проаналізувати пропорційність такого заходу (справа «Дакус проти України» рішення 14 грудня 2017 року; справа «Кривіцька та Кривіцький проти України» рішення від 02 грудня 2010 року).
Таким чином, вимога АТ “Укрсоцбанк” про виселення відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.
Що стосується вимоги позивача про зняття з реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квартири квартири АДРЕСА_4 , суд приходить до висновку, що дана вимога задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи вказану норму, задоволення позову власника про виселення особи, і є належним способом усунення перешкод у користуванні власністю, а рішення суду – підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.
Що стосується зустрічних позовних вимог, то колегія суддів приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають, оскільки матеріалами справи встановлено, що примусове виконання стягнення на предмет іпотеки не здійснювалось, відповідач придбав право власності у добровільному порядку, за згодою позивача на підставі застереження, встановленого сторонами в іпотечному договорі.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про часткове задоволення позову АТ “Укрсоцбанк” (правонаступник АТ “Альфа-Банк”) та відмови у задоволенні зустрічного позову.
Враховуючи часткове задоволення первісних позовних вимог та апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь Банку підлягає стягненню судовий збір по 4100,30 грн. з кожного.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу  акціонерного товариства “Укрсоцбанк” – задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 серпня 2019 року -  скасувати.
Позов акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради, про виселення та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.
Виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_4 .
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства “Альфа Банк” судовий збір по 4100,30 грн. з кожного.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Молчанова Сергія Олександровича, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Управління-служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень — відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко