ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/593/20 Справа № 179/1184/18 	  	Головуючий у першій інстанції: Ковальчук Т. А. Суддя-доповідач Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого -                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,
при секретарі                        Догоновій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності, - 

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2018 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 20 серпня 1988 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 був укладений шлюб, який розірвано 06 грудня 2004 року. 23 грудня 1991 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 придбали житловий будинок по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу зареєстрованого у виконкомі Оленівської сільської ради 26 червня 1992 року. ОСОБА_2 зазначає, що вона з чоловіком домовилася про проживання їхнього сина ОСОБА_3 в їхньому житловому будинку, а також, що вона та їхня донька залишаться зареєстрованими в ньому. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер колишній чоловік ОСОБА_2 В будинку без реєстрації проживає його дружина ОСОБА_1 та їхня донька - ОСОБА_6 . Між сторонами виник спір щодо поділу житлового будинку. Оскільки житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя, позивач вважає, що має право на 1/2 частину житлового будинку. ОСОБА_5 заповіт не складав, його спадкоємцями першої черги є його діти від першого шлюбу - ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , дружина - ОСОБА_1 , донька від другого шлюбу - ОСОБА_6 . У зв`язку із чим, вони мають право спадкувати іншу 1/2 частину житлового будинку, а саме 1/8 частину кожний. Тому позивачі просили визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 , як спільного майна подружжя; визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/8 частини за кожним вказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом.
Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2019 року позовні вимоги задоволено, визнано об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований по АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою по АДРЕСА_1 , що складається з: А- будинок загальною площею 59,70 кв.м., житловою площею 31,20 кв.м.; а - сіни; а1 - навіс; Б - сарай; В - сарай; Г - вбиральня; я - зливна яма. Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності по 1/8 частині за кожним вказаного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. 
Додатковим рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 704,80 грн., на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 704,80 грн., на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 704,80 грн. (а.с. 168). 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними в справі доказами, що 20 серпня 1988 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 був укладений шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , відділом РАЦС виконавчого комітету Магдалинівської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області 20.08.1988 року, про що складено відповідний актовий запис за №43 (а.с. 16). 
ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_5 та ОСОБА_2 народилась донька ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом РАГС Магдалинівського районного управління юстиції Дніпропетровської області 21.05.2002 року (а.с. 18). 
Згідно копію договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 23.12.1991 року між Колгоспом "За мир" Магдалинівського району Дніпропетровської області (господарство) та ОСОБА_5 (робітник), посвідченого секретарем виконавчого комітету Магдалинівської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області за №19 від 26.06.1992 року, 23 грудня 1991 року ОСОБА_5 придбав житловий будинок з прибудинковими спорудами загальною площею 54 кв.м., житловою площею 37,1 кв.м., по АДРЕСА_1 (а.с. 20-22). 
Також у ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син - ОСОБА_3 , згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно Магдалинівським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області 13.03.2018 року (а.с. 19). 
06 грудня 2004 року шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу відділу РАЦС Магдалинівського районного управління юстиції Дніпропетровської області зроблено запис №106 (а.с. 17). 
Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_5 та ОСОБА_8 народилась донька - ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Виконкомом Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області 18.06.2008 року (а.с. 136). 
18 березня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 був укладений шлюб, згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого Виконавчим комітетом Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області 18.03.2014 року (а.с. 36). 
Встановлено, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого повторно Магдалинівським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області 23.02.2018 року, про що складено відповідний актовий запис №20 (а.с. 14). 
В матеріалах справи наявна копію спадкової справи №39/2018, що заведена приватним нотаріусом Магдалинівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Солодовник В.В. після ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 132-152). 
Із заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулись ОСОБА_1 (дружина), що діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_6 , а також ОСОБА_4 (донька) і ОСОБА_3 (син) (а.с. 133, 143, 149). 
Згідно листа приватного нотаріуса Магдалинівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Солодовник В.В. від 14.03.2019 року №251/02-14, зокрема, свідоцтво про право на спадщину у зазначеній вище спадковій справі №39/2018 - не видавались (а.с. 132). 
Крім того, відповідно до копії спадкової справи №39/2018, заведеної після ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , нотаріус будь-яких постанов щодо відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину не видавав. 
Згідно довідки про склад сім`ї від 14.05.2018 року №280, виданої виконавчим комітетом Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, до складу сім`ї (зареєстрованих) у будинку по АДРЕСА_1 входять ОСОБА_2 (мати), ОСОБА_3 (брат), ОСОБА_4 та ОСОБА_10 (син) (а.с. 15). 
Позов ОСОБА_2 заявлений з приводу права спільної сумісної власності подружжя. 
Відповідно до статті 22 КЗпШС України (в редакції, що діяла на час виниклих правовідносин щодо спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на спірне нерухоме майно) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.
Аналогічні положення містить стаття 60 СК України, відповідно до якої, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.
Позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заявлені щодо права спадкування за законом. 
Згідно ч. 1 ст. 1216, ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України). 
Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. 
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). 
Також, за змістом ч. 1 ст.1270 ЦК України та ч. 2 ст. 1269 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Згідно ч. 1 ст. 1258, ст. 1261 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 
Як роз`яснено в абз.1 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців,   які  прийняли  спадщину  в  порядку,  установленому цивільним  законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 
Виходячи з викладеного, встановивши, що за життя ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , заповіт не складав, що підтверджується копією відповідної спадкової справи; встановивши, що, відповідно до копії спадкової справи та листа приватного нотаріуса Магдалинівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Солодовник В.В. від 14.03.2019 року №251/02-14, постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_5 будь-кому з його спадкоємців не видавались, - колегія дійшла висновку про передчасність позовів  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо визнання за кожним з них права на 1/8 частину спірного нерухомого майна в порядку спадкування за законом після смерті батька  ОСОБА_5 .
Крім того, колегія звертає увагу, що, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч.1 та ч. 6 ст. 367 ЦПК України).
Згідно ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Зі змісту положень ст. 48 ЦПК України вбачається, що відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси. 
Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Після спливу строків, зазначених у ч.ч. 1, 2 цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. 
Визначення відповідачів, предмету та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (такі висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі №308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі №127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справі №570/3439/16-ц; від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц, від 15 травня 2019 року у справах №№552/91/18, 554/9144/17). 
Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості замінити первісного відповідача належним відповідачем або залучити до участі в справі іншу особу, як співвідповідача. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що  ОСОБА_2    позов заявлений про визнання права на частину майна, придбаного в період шлюбу  ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також у даній справі позови ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заявлені щодо права на частину майна в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 ; встановивши, що після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняли спадкоємці першої черги за законом: позивач ОСОБА_3 (син), позивач ОСОБА_4 (дочка), відповідач ОСОБА_1 (дружина), а також неповнолітня дочка спадкодавця ОСОБА_6 ; враховуючи, що за життя спадкодавцем заповіт складений не був (згідно копії спадкової справи), - колегія дійшла наступних висновків:
- за всіма заявленими позовами до участі у справі у якості співвідповідача безпідставно не залучено неповнолітню ОСОБА_6 , в особі її законного представника, яка є спадкоємцем першої черги після смерті її батька ОСОБА_5 та прийняла спадщину;
- за позовом про визнання за ОСОБА_2  права власності на частину   спільної сумісної власності подружжя до участі у справі у якості співвідповідачів безпідставно не залучені  ОСОБА_3  та ОСОБА_4 , які прийняли спадщину після смерті їхнього батька   ОСОБА_5 , та розмір спадкових часток яких суттєво зміниться у разі задоволення позову ОСОБА_2 . 
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи та коло відповідачів не встановив, тому рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2019 року та додаткове рішення цього ж суду від 15 травня 2019 року підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, з позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь  ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого нею судового збору в розмірі 3171,60 грн. (а.с. 181), в сумі по 1057,20 грн., з кожного. 
З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення та додаткове рішення суду першої інстанції підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні вимог у повному обсязі. 
Колегія наголошує, що кожен із позивачів не позбавлений можливості, на захист своїх прав та законних інтересів, звернутись до суду з іншим позовом, щодо іншого кола відповідачів.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити. 
Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2019 року та додаткове рішення цього ж суду від 15 травня 2019 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
В задоволенні позовних вимог  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 до  ОСОБА_1 , Оленівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності  - відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_8 ), ОСОБА_4 (РНОКПП  НОМЕР_9 ) на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП  НОМЕР_10 ) судові витрати в сумі по 1057 (одна тисяча п`ятдесят сім) грн. 20 коп., з кожного. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий

Судді