П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  676/7786/19 
Головуючий у 1-й інстанції:  Бондар О.О. 
          Суддя-доповідач:  Капустинський М.М. 

25 березня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Охрімчук І.Г.  Смілянця Е. С. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2020 року (м.Кам`янець-Подільський) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кам`янець-Подільського районного відділення поліції Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернулася до суду з позовом до Кам`янець-Подільського районного відділення поліції Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП про накладення штрафу. В обґрунтування позову зазначає, що 19.11.2019 року сержантом поліції Морозюк Р.І. Кам`янець-Подільського районного відділення поліції Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП про накладення на позивачку штрафу в розмірі 255,00 грн.. Зазначає, що працівник поліції, не взявши до уваги доводи позивачки, що перед її автомобілем рухався вантажний автомобіль зі швидкістю 20-25 км./год., вона здійснила обгін транспортного засобу і при цьому перетнула суцільну лінію дорожньої розмітки. Тому постанову вважає протиправною, оскільки вона не відповідає обставинам справи, вимогам закону та підлягає скасуванню. Позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАК №1767012 від 19.11.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесену сержантом поліції Морозюк Русланом Івановичем Кам`янець-Подільського районного відділення ВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП. Провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в діях події та складу правопорушення.
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Кам`янець-Подільського районного відділення поліції Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови постанову серії ЕАК №1767012 від 19.11.2019 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та закриття провадження в справі про про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачка подала  апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позов задовольнити.   
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи  апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити   з огляду на таке. 
Судом встановлено, що постановою поліцейського Кам`янець-Подільського районного ВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області сержанта поліції Морозюка Руслана Івановича, серія ЕАК №1767012 від 19 листопада 2019 року позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП за те, що о 15 годині 24 хвилин 19 листопада 2019 року, керуючи транспортним засобом CITROEN C4 CACTUS, номерний знак НОМЕР_1 при обгоні пересікла суцільну лінію дорожньої розмітки, чим порушила п.8.5.1. ПДР, дана обставина підтверджується копією вищевказаної постанови.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження тієї обставини, що вона здійснювала обгін транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.25 Обгін заборонено, яким забороняється обгін усіх транспортних засобів (крім поодиноких*, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год).
Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким в позові відмовлено, суд апеляційної інстанції враховує наступне. 
Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту - КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3 ст.122).
Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року №3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).
Пунктом 1.9. ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 8.5.1 ПДР України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.
При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч.2  ст.33 КУпАП).
Положеннями ч.2  ст.258 КУпАП  передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Відповідно до ч.4  ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог  ст.283 цього Кодексу.
Разом з цим, згідно ч.5  ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог  ст.256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.
Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Згідно  ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Між тим, на думку колегії суддів, жодним доказом наявність адміністративних правопорушень в діях позивачки встановлена не була.
Дійсно, за змістом ч.5 ст.258 КУпАП, відповідач не був зобов`язаний складати протокол у справі про адміністративне правопорушення.
Разом з тим, він мав право це зробити. У випадку, коли особа заперечує факт вчинення правопорушення, саме протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП міг бути доказом його вчинення.
Цей же протокол був би доказом роз`яснення позивачу прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.
У цьому ж протоколі позивач мав би змогу надати свої пояснення і це було б належним чином зафіксовано.
У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої  статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення  Конституційний суд України в своєму рішенні від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 зазначив, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.
Суд зазначав у наведеному рішенні, що КУпАП визначає систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.
Вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності (п.2.2 Рішення).
Також Суд у наведеному Рішенні аналізує можливість притягнення особи до відповідальності у так званому у скороченому провадженні.
При цьому Суд вказує, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.
Тобто, позиція Суду полягає у тому, що навіть у випадку, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, стадія фіксації адміністративного правопорушення та формування матеріалів справи є обов`язковою і має передувати такому розгляду справи.
За загальним правилом розгляд справи починається оголошенням про те, яка справа розглядається, з`ясовується хто прибув на розгляд справи, встановлюються анкетні дані особи, яка притягається до відповідальності, роз`яснюються її права, надається можливість подати докази, заявити клопотання.
Якщо особа заявляє обґрунтовані клопотання про ознайомлення зі справою, про допуск захисника, про приєднання доказів тощо, то ці клопотання мають бути розглянуті, а права особи, яка притягується до відповідальності, забезпечені.
Лише після цього особа, яка розглядає справу, має оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Це пов`язано з тим, що силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.
Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Негайний розгляд справи без складання адміністративного протоколу чи документування у інший спосіб того, що розгляд справи відбувся з дотриманням прав та гарантій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності також ставить під сумнів правомірність винесеної постанови, що є самостійною підставою для визнання її протиправною та скасування.
Отже, з наведеного вбачається, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
При цьому, Кодексом України про адміністративні правопорушення  встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.
Судом встановлено, що жодних матеріалів адміністративної справи до моменту початку розгляду справи про адміністративне правопорушення складено не було.
Суд вже зазначав, що працівник поліції не був зобов`язаний складати протокол про адміністративне правопорушення, однак він мав право це зробити.
Так само відповідач мав можливість зібрати інші докази вчинення правопорушення (відібрати пояснення у правопорушника, свідків, скласти рапорти або інші документи).
Усне твердження працівника поліції про виявлення правопорушення, озвучене правопорушнику, не може бути належним доказом.
Спостереження працівником поліції правопорушення може мати місце, однак воно має бути зафіксоване на матеріальному носії.
Таким матеріальним носієм міг бути протокол про адміністративне правопорушення із зазначенням тих матеріалів, що до нього додаються, або ж рапорт, чи пояснення. До цього матеріального носія міг бути і доданий диск з відеозаписом.
Відповідно до  ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Проте у матеріалах справи відсутні будь-які докази порушення позивачем правил дорожнього руху.
Відповідно до вимог пункту 9 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої  Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853 розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.
Обов`язок дотримуватися названих вимог відповідач має і у випадках, коли складення протоколу не передбачається  КУпАП.
Зазначених вимог працівником поліції не було дотримано, а натомість ним в безапеляційному порядку була складена спірна постанова.
Недотримання прав позивача та не з`ясування під час розгляду справи про адміністративне правопорушення обставин його скоєння, недоведеність факту скоєння правопорушення, дають підстави для визнання спірної постанови протиправною та закриття провадження у справі.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У оскаржуваній постанові позивачу ставиться в вину обгін транспортного засобу з перетинанням при цьому суцільної лінії дорожньої розмітки.
Проте, факт вчинення правопорушення позивачем будь-якими доказами відповідачем не підтверджено. Доводи позивача щодо виключних обставин обгону - відповідачем не спростовано.
Твердження суду, в оскарженій постанові, що позивачем не надано доказів вимушеного обгону транспортного засобу, який рухався зі швідкістю до 30 км/год., не може слугувати законним обгрунтуванням вини позивача в порушенні п.8.5.1. ПДР при обгоні. Саме на Відповідача законодавцем покладено обов"язок доведення вини особи, а не на особу - невинуватості.
Таким чином, на час розгляду справи, відповідачем не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами факту вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.
Відповідно до ч.1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У силу  п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі  ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови  про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  повністю.
Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кам`янець-Подільського районного відділення поліції Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення скасувати.
Позов задовольнити. 
Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАК №1767012 від 19.11.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесену сержантом поліції Морозюк Русланом Івановичем Кам`янець-Подільського районного відділення ВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП. 
Провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.  
Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає. 

Постанова суду складена в повному обсязі 25 березня 2020 року.

Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Охрімчук І.Г.    Смілянець Е. С.