Ухвала                                           
 
03 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 396/1858/16-ц
 
провадження № 61-38415св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Лідовця Р. А., 
Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Сільськогосподарське товариства з обмеженою відповідальністю «Колос», Головне управління Держгеокадастру 
у Кіровоградській області в особі відділу Держгеокадастру 
у Новоукраїнському районі Кіровоградської області, 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» на постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 03 травня 
2018 року у складі колегії суддів: Черненко В. В., Авраменко Т. М., 
Мурашка С. І., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2016 року ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовом до Сільськогосподарського товариства 
з обмеженою відповідальністю «Колос» (далі - СТОВ «Колос»), Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в особі відділу Держгеокадастру у Новоукраїнському районі (далі - ГУ Держгеокадастру 
у Новоукраїнському районі) про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, повернення безпідставно набутого майна.
Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області 
від 07 червня 2017 року замінено в порядку правонаступництва позивача ОСОБА_2 на ОСОБА_1 та прийнято до розгляду уточнену позовну заяву.
Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його 
батько -  ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 5,15 га, яка розташована на території Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, при оформленні якої він дізнався, що вказана земельна ділянка, а також і земельна ділянка, яка належала матері, за кадастровим номером 3524085600:02:002:0516, 
на території Рівнянської сільської ради обліковуються як орендовані 
СТОВ «Колос» з 29 травня 2006 року терміном на 15 років.
Вказував на те, що будь-які документи про передачу відповідачу 
у користування земельної ділянки у батьків були відсутні, жодних документів вони не підписували і не складали, кошти за оренду за весь період користування відповідачем земельною ділянкою не отримували.
Зазначав, що він звертався до відповідача із вимогою надати йому копію договору оренди, акта приймання-передачі земельних ділянок, однак відповіді не отримав.
Ураховуючи зазначене та уточнені позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд:
-визнати недійсним договір оренди земельної ділянки розміром 5,15 га, розташованої на території Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, укладений 29 травня 2006 року між 
ОСОБА_2 та СТОВ «Колос»; 
- скасувати запис від 18 грудня 2007 року № 337 про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки проведену від 29 травня 2006 року Кіровоградською регіональною філією Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» при Держкомземі України (далі -
ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України) 23 червня 2010 року; 
- повернути земельну ділянку розміром 5,15 га розташованої на території Рівненської сільської ради власнику майна ОСОБА_2 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області 
від 21 грудня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки спірний правочин укладено 29 травня 2006 року, початковим строком відліку позовної давності, тобто моментом, з якого ОСОБА_2 повинна була цікавитися долею своєї земельної ділянки, слід вважати кінець 2006 - початок 2007 року, тобто період, у який виплачується орендна плата та/або власники земельних ділянок приймають рішення про спосіб використання земельної ділянки в новий сезон. Ураховуючи те, що відповідачем було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, що в силу вимог частини четвертої статті 267 ЦПК України є підставою для відмови 
у задоволенні позову. 
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 03 травня 
2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області 
від 21 грудня 2017 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до СТОВ «Колос», Головного управління Держгеокадастру 
у Кіровоградській області в особі відділу Держгеокадастру 
у Новоукраїнському районі Кіровоградської області про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, повернення майна, набутого без належної правової підстави, задоволено.
Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки розміром 5,15 га, розташованої на території Рівнянської сільської ради, укладений 29 травня 2006 року між ОСОБА_2 та СТОВ «Колос».
Скасовано запис від 18 грудня 2007 року № 337 про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, проведену від 29 травня 2006 року Кіровоградською регіональною філією ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України 23 червня 2010 року.
Повернуто земельну ділянку розміром 5,15 га, розташовану на території Рівнянської сільської ради, власнику майна.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_2 особисто не підписував вказаний договір, повноваження на це іншій особі не надавала, що свідчить про відсутність волі орендодавця на його укладення, тому позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у червні 2018 року до Верховного Суду, 
СТОВ «Колос», посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою судді Верховного Суду від 08 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У травні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
У квітні 2020 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 травня 2020 року вказану справу призначено до розгляду.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд належним чином 
не встановив фактичних обставин справи та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Зазначає, що апеляційним судом при ухваленні рішення враховано експертний висновок від 14 лютого 2017 року № 21, який проведено 
в рамках досудового розслідування кримінального провадження 
№ 12017120230000059, оскільки вказаний експертний висновок 
не є належним і допустимим доказом у розумінні статті 78 ЦПК України.
Вважає, що строк позовної давності розпочався з дня укладення спірного договору, а тому суд апеляційної інстанції у порушення статей 381 та 382 ЦПК України незаконно та необґрунтовано скасував правильне рішення суду першої інстанції.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
29 травня 2006 року між ОСОБА_2 та СТОВ «Колос» укладений договір оренди земельної ділянки, згідно з умовами якого ОСОБА_2 надала 
в оренду СТОВ «Колос» земельну ділянку площею 5,15 га, яка належить орендодавцю на підставі державного акта на право власності на землю та розташована на території Рівнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, терміном на 15 років (а.с. 10-14 т. 1). 
Відповідно до експертного висновку від 14 лютого 2017 року № 21 проведеного в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 12017120230000059, підпис, розташований у графі «орендодавець підпис» розділу «підписи сторін» договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_2 (орендодавець) та СТОВ «Колос» 
в особі директора Спориш Т. І. (орендар) від 29 травня 2006 року на земельну ділянку площею 5,15 га, виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою. Підпис, розташований в графі «межі земельної ділянки передав», виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою. Підпис, розташований у графі «земельну ділянку передав: підпис» акта приймання-передачі земельної ділянки від 29 травня 2006 року виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.
Представником СТОВ «Колос» у суді першої інстанції заявлено клопотання про застосування позовної давності.
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Колегія суддів вважає за необхідне зупинити провадження у справі,з огляду на таке.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 серпня 2019 року справу за позовом ОСОБА_4 до селянського фермерського господарства «Терра» про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними (справа № 145/2047/16-ц, провадження № 61-41245св18), передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до частини четвертої статті 403 ЦПК України.
Судові рішення у справі, яка переглядається, та судові рішення у справі, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах, а саме визнання недійсними договорів оренди земельної ділянки на підставі частини третьої статті 203 та частини першої статті 215 ЦК України.
 
Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що 
у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також 
з власної ініціативи зупинити провадження у справі. 
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 
10 частини першої статті 252 ЦПК України, до закінчення перегляду справи 
в касаційному порядку.
Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.
Оскільки справа у подібних правовідносинах передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, то суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі, що переглядається, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи 
№ 145/2047/16-ц (провадження № 61-41245св18).
Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Зупинити касаційне провадження у справі № 396/1858/16-ц (провадження 
№ 61-38415св18) за позовом  ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Колос», Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області в особі відділу Держгеокадастру у Новоукраїнському районі про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, повернення безпідставно набутого майна, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 145/2047/16-ц (провадження 
№ 61-41245св18) за позовом  ОСОБА_4 до селянського фермерського господарства «Терра» про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник

Судді:                                                                                               І. А. Воробйова

                                                                                                            Б. І. Гулько

                                                                                                            Р. А. Лідовець

                                                                                                            Ю. В. Черняк