Ухвала 
 
20 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 390/1210/16-ц
 
провадження № 61-31928св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), 
учасники справи:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Відродження»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 08 вересня 2016 року в складі судді Сарапа М. Б. та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 16 листопада 2016 року в складі колегії суддів: Дьомич Л. М., Дуковського О. Л., Єгорової С. М.,

ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Відродження» (далі - ТОВ «Агрофірма «Відродження») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про поновлення договору оренди землі.
Позовна заява мотивована тим, що 27 березня 2006 року між ТОВ «Агрофірма «Відродження» та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі № 90, який зареєстрований у Кіровоградському районному відділі КРФ державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель 27 березня 2006 року вчинено запис № 110, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала ТОВ «»Агрофірма «Відродження» в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельну ділянку, площею 4,34 га, що розташована на території Червоноярівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, строком на 10 років, зокрема до 27 березня 2016 року. 19 лютого 2016 року позивачем на адресу відповідача направлявся лист щодо наміру поновлення строку дії договору оренди землі, з проектом додаткової угоди, відповідь на який не отримувалась. 04 травня 2016 року направлявся проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі для її підписання. Відповідно до пункту 25 указаного договору у випадку, якщо орендодавець немає наміру продовжувати договір на новий строк, орендодавець зобов`язаний за рік до закінчення строку дії договору повідомити орендаря про намір не поновлювати договір на новий строк, відсутність такого повідомлення є підставою поновлення договору відповідно до пункту 5 цього договору. Проте за рік до закінчення договору оренди землі відповідач не повідомляла про намір не поновлювати строк дії спірного договору на новий термін та протягом одного місяця після закінчення строку дії договору не направляла орендарю лист-повідомлення щодо свого заперечення у поновленні договору оренди землі. Позивач вважав, що станом на 28 квітня 2016 року спірний договір є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були у ньому передбачені. Проте у місячний термін відповідач не уклала з позивачем додаткової угоди про поновлення спірного договору. 
 
З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просила визнати поновленим до                                27 березня 2026 року договір оренди землі від 27 березня 2006 року, укладений між ТОВ «Агрофірма «Відродження» та ОСОБА_1 , зареєстрований у Кіровоградському районному відділі земельних ресурсів КРФ державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 110.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області 
від 08 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 16 листопада 2016 року, позов ТОВ «Агрофірма «Відродження» задоволено.
Визнано поновленим договір оренди землі, який укладено 27 березня 2006 року між ТОВ «Агрофірма «Відродження» та ОСОБА_1 терміном на 10 років щодо земельної ділянки, загальною площею 4,34 га, розташованої на території Червоноярської сільської ради Кіровоградського району та області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що зареєстрований Кіровоградським районним відділом земельних ресурсів 27 березня 2006 року за № 110, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що оскільки позивачем виконані всі передбачені законом вимоги для поновлення спірного правочину, а відповідачем не направлено товариству письмового повідомлення про відмову в поновленні договору ні до закінчення строку його дії, ні протягом місяця після закінчення строку дії договору, а також не розглянуто направлений ТОВ «Агрофірма «Відродження» проект додаткової угоди, а тому відповідно до частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» договір є поновленим на той самий строк і з тих самих підстав.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У січні 2017 року  ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Аргументи учасників справ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправильно застосували до спірних правовідносин норми частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та статті 764 ЦК України, оскільки про своє рішення використовувати земельну ділянку у власних потребах та заперечення щодо подальшого використання позивачем належної ОСОБА_1 земельної ділянки, відповідач повідомила ТОВ «Агрофірма «Відродження» ще до закінчення дії договору оренди землі                                      від 27 березня 2006 року № 90, зокрема листом-повідомлення від 01 грудня                          2015 року та після закінчення строку договору заперечення вже існувало, а така конструкція як автоматичне продовження договірних відносин передбачає саме відсутність взагалі заперечення орендодавця. Також зазначала, що посилання на постанову Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року у справі № 6-10цс15 є безпідставним, оскільки спірні правовідносини, що виникли між нею та товариством не є подібним до правовідносин, які розглядались Верховним Судом України у справі № 6-10цс15. 
 
Відзив на касаційну скаргу не подано
 
Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2019 року зупинено провадження у справі № 390/1210/16-ц за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Відродження» до ОСОБА_1 про поновлення договору оренди землі, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 08 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 16 листопада 2016 року до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 320/5724/17.
 
Відповідно до частини першої статті 254 ЦПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.
 
Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову від 01 квітня 2020 року в справі № 320/5724/17-ц, яка 18 травня 2020 року внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень, а тому колегія суддів поновлює провадження у справі за позовом ТОВ «Агрофірма «Відродження» до ОСОБА_1 про поновлення договору оренди землі.
 
Керуючись статтею 254, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Поновити касаційне провадження у справі № 390/1210/16-ц за позовом                        товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Відродження» до ОСОБА_1 про поновлення договору оренди землі.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                    М. Є. Червинська 
 
Судді:                                                                             С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                      А. Ю. Зайцев
 
Є. В. Коротенко
 
В. М. Коротун