ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/2320/20	Головуючий у 1-й інстанції Воробель Н.П. 	
Провадження № 33/817/143/20 	Доповідач - Сарновський В.Я.	
Категорія - ч.1 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2020 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 березня 2020 року,-
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. судового збору.
Згідно постанови ОСОБА_1 02 лютого 2020 року о 04 год. 56 хв. порушуючи вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), керував автомобілем «Hyundai Elantra», р.н. НОМЕР_1 , вулицею Злуки, 15, у м. Тернополі, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови, різка зміна забарвлення шкірного покриву; від проходження огляду на предмет перебування у стані алкогольного сп`яніння на місці зупинки, із застосуванням газоаналізатора «Drager Alkotest 6810» № ARBL - 0894 (повірка дійсна до 18 червня 2020 року), та у медичному закладі відмовився в присутності двох свідків.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.03.2020 року. Свою вимогу мотивує тим, що дані, зазначені в протоколі не в повній мірі відповідають обставинам справи та іншим документам, які містяться в матеріалах справи та в частині є суперечливими та не точними, які в своїй сукупності ставлять під сумнів наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП. Зокрема, зазначає, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, такий огляд проводиться у найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП, однак, у матеріалах справи відсутнє направлення водія на огляд у медичному закладі. Вказує, що суд встановив наявність вчиненого ним адміністративного правопорушення, крім інших доказів, також на підставі пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , щодо неупередженості яких є сумніви, оскільки їх письмові пояснення однакові і написані по шаблону. На його думку, зазначені свідки взагалі не були присутні під час процесуальної дії. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який просив задовольнити апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, доводи його захисника, який підтримав апеляційні вимог і просив справу закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.
Щодо доводів апеляційної скарги в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.
Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні. 
Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху і вчиненні адміністративного правовопрушення.
Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення ґрунтуються на матеріалах справи.
Так, судом вірно враховані дані, зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 260988 від 02 лютого 2020 року; письмові поясненням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 02 лютого 2020 року, відповідно до яких, вони були свідками того, як ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу - газоаналізатора «Drager Alkotest 6810» № ARBL - 0894, повірка дійсна до 18 червня 2020 року, на місці зупинки його транспортного засобу та проїхати в медичний заклад; копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 2055506 від 02 лютого 2020 року, у якій зафіксовано те, що 02 лютого 2020 року о 05 год. 51 хв. у м. Тернополі ОСОБА_1 керував транспортним засобом р.н. НОМЕР_2 , у якого в темну пору доби не освітлювався державний номерний знак; відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції №№ 00044 та 00055 та відеореєстратора їх службового автомобіля, зазначеними у протоколі про адміністративне правопорушення, на яких зафіксовано не освітлення номерного знаку автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , що було підставою для зупинення та факт звернення до ОСОБА_1 працівників поліції з пропозицією про проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки у зв`язку із наявністю ознак алкогольного сп`яніння та у лікувальному закладі у присутності двох свідків, а також його відмова від такого огляду. При цьому йому було роз`яснено наслідки таких дій.
Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.
Твердження апелянта про те, що у матеріалах справи відсутнє направлення водія на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що на його думку свідчить про порушення процедури і спростовує факт вимоги пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я, суд вважає безпідставними, оскільки пройти огляд в найближчому медичному закладі - КУТОР ТОНД, ОСОБА_1 категорично відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що зафіксовано в долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписами нагрудних камер працівників поліції.
З тих же підстав слід критично оцінити доводи апеляційної скарги про порушення Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року, та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі. Згідно п.8 вказаного Порядку в разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, а не Акт огляду як помилково стверджує апелянт.
Доводи ОСОБА_1 про упередженість свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що на його думку підтверджується їх однаковими письмовими поясненнями, а також що один з цих свідків взагалі не був присутній на місці події є безпідставними та спростовуються відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, з яких вбачається факт звернення працівників поліції до ОСОБА_1 про проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або у лікувальному закладі, присутність при цьому двох свідків, а також категорична відмова ОСОБА_1 від такого огляду. Зокрема, вказані обставини зафіксовані наявними в матеріалах справи відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції №№ 00044 та 00055 (файли DSJX300055_000055, DSJX300044_000044, період з 05:24 по 05:25).
Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 березня 2020 року відносно нього - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя