Ухвала
 
02 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 182/3774/17
провадження № 51-485ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого          ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 листопада 2019 року,
встановив:
Захисник  ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.
Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11 лютого 2020 року касаційну скаргу захисника було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.
У вищевказаному рішенні суду касаційної інстанції зазначено про необхідність належно обґрунтувати у чому полягає істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та конкретизувати яким чином ці порушення вплинули на законність та обґрунтованість судових рішень та були б безумовною підставою для скасування вироку та ухвали касаційним судом.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду, захисник ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, перевіривши яку, Касаційний кримінальний суд установив, що зазначені в ухвалі Верховного Суду 
від 11 лютого 2020 року недоліки касаційної скарги захисник не усунув.
Зокрема, у виправленій, на думку захисника ОСОБА_4 , касаційній скарзі,  посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону належного обґрунтування зазначеним доводам не навів, а також не конкретизував яким чином ці порушення вплинули на законність та обґрунтованість судових рішень та були б безумовною підставою для скасування вироку та ухвали касаційним судом.У касаційній скарзі захисник так і не вказав таких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які, з огляду на положення ст. 412 КПК, вплинули на законність та обґрунтованість рішень судів першої та апеляційної інстанції, та були б безумовною підставою для скасування зазначених рішень. 
Оскільки суд касаційної інстанції є судом права, а не факту, переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа
не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Враховуючи викладене, з урахуванням вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, зважаючи
на те, що захисник недоліків касаційної скарги не усунув, суд приходить
до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 липня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 01 листопада 
2019 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути захиснику ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
ОСОБА_1 	   ОСОБА_7 	ОСОБА_3 	
Судді: