УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2020 року
м. Київ
справа № 515/2064/17
провадження № 51-3433ск19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 червня 2018 року за нововиявленими обставинами,
встановив:
Як убачається з матеріалів провадження за скаргою, за вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_4 засуджено за: ч. 2 ст. 186 КК – до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років; ч. 4 ст. 152 КК – до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років; п. 10 ч. 2 ст. 115 КК – до покарання у виді довічного позбавлення волі. На підставі ч. 2 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Одеський апеляційний суд ухвалою від 12 червня 2019 року закрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою з доповненнями ОСОБА_4 на вищевказаний вирок місцевого суду, у зв`язку з відмовою останнього від апеляційної скарги.
Не погоджуючись з ухваленим щодо нього вироком місцевого суду, засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Верховний Суд ухвалою від 16 серпня 2019 року на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 червня 2018 року, оскільки вирок, який засуджений просив переглянути в касаційному порядку не є предметом касаційного розгляду, як такий, що не був переглянутий в апеляційному порядку.
18 травня 2020 року засуджений ОСОБА_4 до Верховного Суду надіслав касаційну скаргу, яка за своїм змістом є заявою про перегляд ухваленого щодо нього вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 червня 2018 року за нововиявленими обставинами.
Відповідно до ч. 1 ст. 463 КПК заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин.
Всупереч наведеним вимогам закону, засуджений ОСОБА_4 , порушуючи питання про перегляд вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 червня 2018 року за нововиявленими обставинами звернувся до Верховного Суду, а не до місцевого суду який ухвалив вказаний вирок.
Звернення до касаційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішень судів нижчих інстанцій не передбачено вимогами ст. 463 КПК. 
Крім того, відповідно до висновку, викладеного в ухвалі об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 лютого 2020 року  (справа № 522/14170/17), положення ч. 2 ст. 464 КПК про те, що «суддя … вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами», слід розуміти як такі, що надають судді повноваження перевірити наявність підстав для відкриття провадження за нововиявленими обставинами та ухвалити рішення про відкриття такого провадження або відмову у його відкритті.
Керуючись ч. 2 ст. 464 КПК, Верховний Суд 
постановив:
Відмовити у відкритті провадження за заявою засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 червня 2018 року за нововиявленими обставинами.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                           ОСОБА_3