П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
16 березня 2020  року                                                                     м. Київ
                                                                                              Справа №753/5195/19
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
                                   судді-доповідача   Стрижеуса А.М., 
                                   суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
                                   секретаря: Довгополої А.В.

учасники справи:            позивач          ОСОБА_1 
                                           відповідач     ОСОБА_2 
                                   
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва, ухваленого у складі судді Трусової Т.О. 22 липня 2019 року, повний текст рішення складено 05 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, -
Справа №753/5195/19	 	 	
№ апеляційного провадження:22-ц/824/2917/2020	 	 	
Головуючий у суді першої інстанції: Трусова Т.О.	 	
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.	 	
В С Т А Н О В И В:
         Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини.
            В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04.09.2017 з ОСОБА_2 на користь позивача стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів з відповідача здійснюється у примусовому порядку через органи державної виконавчої служби. Оскільки відповідач отримує мінімальну заробітну плату, щомісячний розмір аліментів становить в середньому 835 грн. в місяць. Проте такий розмір аліментів не є достатнім для забезпечення матеріального та духовного розвитку дитини, а відповідач, окрім сплати аліментів, ніякої іншої допомоги сину не надає. Позивачем щомісячно надається безповоротна матеріальна допомога в благодійний фонд «Наукова зміна» в сумі 680 грн., що формально є добровільним внеском, але фактично вимагається навчальним закладом, де навчається дитина. Також позивач щомісячно несе витрати на комунальні платежі, розмір яких становить близько 1000 грн. Натомість відповідач протягом 2017-2018 рр. відпочивав у Єгипті, де вартість 10-денного туру в середньому складає 400-500 дол. США.
            Посилаючись на те, що витрати відповідача свідчать про те, що його дохід перевищує офіційну заробітну плату, позивач просила стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2 027 грн. щомісячно.
            Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 липня 2019 року Позов ОСОБА_1 задоволено.
            Змінено розмір аліментних зобов`язань ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначених рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 вересня 2017 року.
         Від дня набрання рішенням законної сили стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2 027 гривень, до досягнення дитиною повноліття.
         Розмір стягнутих аліментів підлягає індексації відповідно до закону.
            Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок.
            Не погоджуючись з рішенням суду, відповідачем ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
            Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
            Розглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
            Судом встановлено, що з 04 червня 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
            Рішенням суду від 21 листопада 2016 року шлюб між сторонами розірвано.
            Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір`ю і перебуває на її утриманні.
            04 вересня 2017 року Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.07.2017, до досягнення дитиною повноліття.
            Виконання рішення суду про стягнення аліментів здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», шляхом відрахування суми аліментів із заробітної плати відповідача за місцем його роботи в ТОВ «Стейки і Бургери», де він працює на посаді кухаря.
            З довідки про доходи відповідача та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, здійсненого державним виконавцем станом на 01 травня 2018 року, вбачається, що офіційно він отримує мінімальну заробітну плату (а в деякі місяці навіть менше), а тому з розмір стягуваних з нього аліментів зазвичай становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років.
            Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» на час розгляду справи прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2 118 грн.
            З 01 грудня 2019 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років зросте до 2 218 грн., а відтак зросте і розмір стягуваних з відповідача аліментів.
            З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_3 є єдиною дитиною відповідача, інших утриманців у відповідача немає.
            При розгляді справи про стягнення аліментів відповідач посилався на те, що він надає матеріальну допомогу батькам-пенсіонерам, проте ці доводи суд не прийняв до уваги пославшись на відсутність доказів надання такого утримання.
            Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (ст. 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
            Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.  
            Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).
            За приписом ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
            Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів
            Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
            Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
            Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
            Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
            Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
            Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 цього Кодексу розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
            Як на підставу своїх вимог позивач посилався на те, що відповідач отримує прихований дохід, а сплачуваний ним розмір аліментів з офіційної заробітної плати є недостатнім для забезпечення потреб дитини.
            Колегія суддів вважає, що ці доводи позивача суд першої інстанції вірно визнав обґрунтованими, оскільки статистичні дані про розмір середньої заробітної плати у м. Києві, вартість життя у столиці та підтверджений копією закордонного паспорта відповідача факт здійснення ним подорожей за кордон з туристичною метою, дають підстави вважати, що рівень реальних доходів відповідача не відповідає розміру його офіційної заробітної плати.
            Конвенція про права дитини від 20.11.1989, ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, яка є першим і основним міжнародно-правовим документом, присвяченим широкому спектру прав дитини, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
            Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959.
            Згідно з визначеними Декларацією принципами, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом.
            Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки.
         Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.
            Висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2 027 гривень, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону, судом надано належну оцінку всім наданим матеріалам справи. Такий розмір аліментів наближений до законодавчо встановленого розміру прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років та становить лише 13/100 частин статистично визначеної середньої заробітної плати працівника у м. Києві (за червень 2019 р. -15 650 грн.), а тому є цілком розумним і справедливим.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.
Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.268, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 липня 2019  року  -  залишити без змін.
            Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
            Суддя-доповідач:                                         А.М. Стрижеус
 
Судді:                                                            Л.Д. Поливач
 
                                                                       О.І. Шкоріна