УХВАЛА
 
29 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 528/435/19
провадження № 51-2530 ск 20
 
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої              ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Гребінківського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року,
в с т а н о в и л а:
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), колегія суддів дійшла висновку, що  її положень, зокрема п. 4 ч. 2, не було додержано.
Згідно з цими положеннями у касаційній скарзі зазначається обґрунтування заявлених вимог із відображенням того, у чому полягає незаконність судових рішень. 
Суд касаційної інстанції (далі – Суд) є судом права, а не факту і може скасувати чи змінити оскаржені рішення лише на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу. 
Отже, скаржник має конкретно зазначити у чому полягають допущені, на його думку, істотні порушення норм права, які відповідно до ст. 438 КПК є підставами для скасування судових рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст. 433 вказаного Кодексу Суд не перевіряє оспорюваних рішень на предмет неповноти розгляду, невідповідності висновків у вироку фактичним обставинам кримінального провадження,а при здійсненні перегляду виходить із фактичних обставин, установлених судами нижчих інстанцій. Не уповноважений Суд й оцінювати доказів з точки зору їх достовірності.
Натомість у поданій скарзі, заперечуючи доведеність своєї винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального Кодексу України, засуджений усупереч законодавчим приписам не наводить обґрунтування заявленої вимоги про закриття кримінального провадження, допущення судами таких порушень норм процесуального права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування вироку й ухвали на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 84, 94, 284, 370, 374, 404, 405, 412, 417, 419 цього Кодексу в їх взаємозв`язку, а також з урахуванням установлених у справі фактів.
Крім того, не погоджуючись з оцінкою доказів, скаржник по суті заперечує достовірність показань потерпілої та свідків, посилається на неповноту судового та апеляційного розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки в порядку касаційної процедури.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати семи днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Гребінківського районного суду Полтавської області від 17 грудня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом семи днів з дня отримання ухвали.
У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1                                ОСОБА_2                               ОСОБА_3