ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2388/20 Справа № 932/15847/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Женеску Е. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2020 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Петешенкової М.Ю., Деркач Н.М.
 
за участю секретаря судового засідання – Пивоварової А.О.

 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про захист прав споживача, -
                                В С Т А Н О В И Л А:
       У жовтні 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про захист прав споживача (а.с.1-12).
       В забезпечення даного позову ОСОБА_1 надав до суду заяву, у якій просив суд вжити заходів забезпечення позову шляхом відновлення газопостачання будинку АДРЕСА_1 , яке повинно бути здійснено після усунення в найближчий час АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» або іншими уповноваженими особами, всіх підстав, які слугували причиною відключення газопостачання у вказаному будинку в порядку і в спосіб передбачений чинним законодавством, з метою недопущення наявності будь-якої загрози для життя мешканців будинку; заборонити АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» або іншим уповноваженим особам вчиняти будь-які дії по припиненню, обмеженню та відключенню від газопостачання за абонентським (особовим) рахунком № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , абонент – ОСОБА_1 , до вирішення спору по суті та набранням рішення законної сили по даній цивільній справі (а.с.43-45).
       Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» про захист прав споживача — відмовлено (а.с.64-65).
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити (а.с.68-74).
       Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
       Відмовляючи в забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив із того, що додані до заяви докази не містять будь-яких даних, які б вказували на реальність намірів відключення будинку АДРЕСА_1 від газопостачання саме за не сплату нарахованих (донарахованих) сум дії по нарахуванню яких є предметом судового розгляду, твердження заявника про наявність загрози відключення з зазначеної ним причини є необґрунтованим.
       Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.
       Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
       Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
       Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.
       Згідно п.п. 1,2,10 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
       Відповідно до роз`яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
       Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
       Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
       Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. При цьому суд зобов`язаний перевірити співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.
       Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.
       Так, предметом спору є визнання недійсним донарахування об`ємів природного газу споживачу та документів на підставі яких було воно здійснене.
       В обґрунтування заявлених вимог, заявник посилається на те, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», з метою його спонукання на сплату рахунків за спожитий природний газ, висловлює погрози по відключенню будинку від газорозподільної системи і не зважає на те, що наразі, дії щодо правомірності нарахування суми боргу є предметом судового розгляду. Враховуючи те, що відключення від газорозподільної системи призведе до порушення не лише прав заявника, а і інших мешканців, вважав за необхідне звернутись до суду з даною заявою.
       Відповідно до оголошень ПАТ «ДНІПРОГАЗ», копії яких долучені до заяви про забезпечення позову, відключення подачі природного газу відбулося з причини виникнення аварійної ситуації та необхідності проведення ремонтно-відновлювальних робіт.
       У розділі 7 глави VI Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2494 «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем» визначений порядок обмеження та припинення розподілу природного газу споживачам.
       Порядок оформлення акту про порушення та процедура його розгляду передбачені у розділі 5 глави XI зазначеної Постанови, а саме акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення (пункти 8-13).
       Таким чином, приймаючи до уваги, що предметом позову є визнання недійсним донарахування об`ємів природного газу споживачу та документів на підставі яких було воно здійснене, а законодавством визначені підстави для припинення газопостачання, розгляд оспорюваного акту відбувається за спеціальною і встановленою процедурою, а також обраний позивачем спосіб забезпечення позову не співмірний з позовними вимогами і не відповідає суті порушеного права, тому апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.
       В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 не викладає мотиви, яким чином, на його думку, не забезпечення позову може утруднити виконання судового рішення, викладаючи лише обставини поданого ним позову, посилаючись лише на можливе незаконне відключенні від газопостачання, однак такі висновки є припущенням. А питання про правомірність /протиправність дій відповідача може бути розглянуте судом лише по суті спору.
       Крім того, у разі безпідставного і незаконного припинення газопостачання інтереси та права позивача можуть бути відновлені у спосіб відшкодування збитків, що передбачено розділом 6 глави XI Кодексу газорозподільних систем та іншими нормами цивільного законодавства.
       Також, колегія суддів зазначає, що відключення подачі природного газу будинку АДРЕСА_1 відбулося з причини виникнення аварійної ситуації та необхідності проведення ремонтно-відновлювальних робіт, а не з причин не сплати нарахованих (донарахованих) сум позивачем, дії по нарахуванню яких є предметом судового розгляду.
       Колегія суддів приходить до переконання, що обраний спосіб забезпечення позову шляхом відновлення газопостачання будинку АДРЕСА_1 , та заборони його відключення є небезпечним та може призвести до аварійної ситуації та порушує порядок відновлення газопостачання та Правила безпеки системи газопостачання.
       За таких обставин, відсутні підставі для скасування ухвали суду.
       Доводи скарги фактично зводяться до незгоди заявника із мотивами ухвали суду, які наведені в її обґрунтування.
       Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
       Тому, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
       Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 жовтня 2019 року — залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
       Судді: