Постанова
Іменем України                                   
 
27 травня 2020 року 
м. Київ
справа № 210/455/15-ц
провадження № 61-27980св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), 
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,
представник відповідача -ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області, у складі колегії суддів: Бондар Я. М., 
Барильської А. П., Зубакової В. П., від 24 квітня 2018 року.
Короткий зміст позовної заяви та її обґрунтування
У лютому 2015 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 
публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - 
ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг») про визнання незаконним рішення про відмову у видачі документів, встановлення зобов`язання.
Позовна заява мотивована тим, що з 27 серпня 1987 року по 04 серпня
1999 року він працював на умовах повного робочого часу у відповідача в експрес-квантометричній лабораторії № 1, виконуючи роботи з ремонту, регулювання та наладки обладнання. Роботи, які він виконував, відносились до Списку № 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 
від 11 березня 1994 року № 162. При оформленні документів на пенсію відповідач відмовив йому у наданні довідки з місця роботи, яка потрібна для визначення пільгового стажу для призначення пенсії.
Посилаючись на зазначені обставини, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд визнати за ним право на зарахування періоду його безпосередньої роботи з джерелами іонізуючого випромінювання 
з 27 серпня 1987 року по 04 серпня 1999 року відповідно до позиції 12205000-17546 підрозділу 5 розділу XXII Списку № 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, до пільгового стажу; зобов`язати ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» підтвердити йому пільговий стаж роботи відповідно до позиції 12205000-17546 підрозділу 5 розділу XXII Списку № 1 за період його безпосередньої роботи з джерелами іонізуючого випромінювання з 27 серпня 1987 року по 04 серпня 1999 року та видати відповідну довідку про пільговий стаж і виписку з наказу про результати атестації для отримання пільгової пенсії за 
Списком № 1; припинити дію наказу Криворізького державного металургійного комбінату «Криворіжсталь» (далі - КДМК «Криворіжсталь») від 10 лютого 1997 року № 81 щодо скасування дії наказу 
КДГМК «Криворіжсталь» від 27 вересня 1996 року № 478 у частині, що стосується персоналу експрес-квантометричної лабораторії № 1 відділу контрольних випробувань інженерно-технічного центру.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі судді Чайкіної О. В., від 21 квітня 2017 року позов  ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» підтвердити ОСОБА_1 пільговий стаж роботи відповідно до позиції 12205000-1754б підрозділу 5 розділу ХХІІ Списку № 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня          1994 року № 162, за період його роботи з джерелами іонізуючого випромінювання з 27 серпня 1987 року по 04 серпня 1999 року та видати довідку про пільговий стаж і виписку з наказу про результати атестації для отримання пенсії. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач довів, що відповідачем порушено його право на отримання довідки для призначення йому пенсії на пільгових умовах у зв`язку з тим, що посада, яку обіймав позивач, міститься в переліку Списку № 1, що надає право на пенсію на пільгових умовах. Також суд першої інстанції дійшов висновку про те, що скасування 10 лютого 1997 року наказу по підприємству від 27 вересня 
1996 року № 478 не впливає на права позивача, оскільки регулює правовідносини, які виникли після його прийняття на роботу.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 
2018 року апеляційну скаргу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» задоволено. Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_1 у позові до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про визнання незаконним рішення про відмову у видачі документів, встановлення зобов`язання. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову про визнання незаконним рішення про відмову у видачі документів, встановлення зобов`язання, оскільки позивачем не надано доказів того, що його зайнятість на посадах, які він обіймав у спірний період, надавала йому право на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, а посади, які обіймав 
ОСОБА_1 у визначений період, відносилися до робіт з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці відповідно до Списку № 1, оскільки доказів проведення атестації робочого місця ОСОБА_1 матеріали справи не містять.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи 
У касаційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що відповідач не надав документів на підтвердження проведення у 1994 році атестації його робочого місця. На думку заявника, суд апеляційної інстанції не дослідив належним чином докази, які були зібрані судом першої інстанції. Також вказує, що суд апеляційної інстанції не врахував, що атестація робочих місць, пов`язаних з джерелами іонізуючих випромінювань, регулюється додатковим нормативно-правовим актом (Інструкція з заповнення карти умов праці), який частково змінює процедуру атестації, регламентовану Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць, які були застосовані судом апеляційної інстанції. Зазначає, що судом апеляційної інстанції взято до уваги показання свідка, допит якого не було проведено в суді першої інстанції, чим порушено норми процесуального права.
Судове рішення оскаржується у частині вирішення позовних вимогпро зобов`язання вчинити дії, видати довідку про пільговий стаж, тому в іншій частині в силу статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) касаційному перегляду не підлягає.
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу 
У відзиві на касаційну скаргу ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» просить залишити касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість. Заявник вказує, що позивач у касаційній скарзі порушує питання щодо доведеності обставин справи, достовірності того чи іншого доказу, переваги одного доказу над іншими, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції.
У відповіді на відзив ОСОБА_1 зазначає, що зауваження відповідача щодо порушення з боку позивача приписів статті 400 ЦПК України є необґрунтованими. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 31 травня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.
16 квітня 2020 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 210/455/15-ц розподілено судді-доповідачеві.
Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2020 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 останній працював у відповідача: з 27 серпня 1987 року - на посаді старшого інженеру групи по ремонту рентгенівських та електронних приладів центральної лабораторії, з 01 липня 1988 року - на посаді інженера 1 категорії ремонтно-наладочної групи рентгенівської та електронної техніки експресс-квантометричної лабораторії інженерно-технічного центру, з 20 січня 1997 року - на посаді інженера 1 категорії групи по ремонту електронно-оптичного устаткування експресс-квантометричної лабораторії № 1 ІТЦ, з 05 серпня 1999 року  переведений на посаду начальника експресс-квантометричної лабораторії 
№ 1 у випробувальному центрі.
27 вересня 1996 року КДМК «Криворіжсталь» видано наказ № 478, яким визначено перелік працівників експресс-квантометричних лабораторій № 1 та № 2, які працювали з джерелами іонізуючих випромінювань, отже згідно з Нормами радіаційної безпеки-76/87 відносились до персоналу категорії «А». Крім того, цим наказом визначено керівників, відповідальних за облік робочого часу персоналу при роботі з рентгеноспектральним обладнанням з метою радіаційного контролю.
Відповідно до подання Державної експертизи умов праці від 21 січня 
1997 року № 3 року визначено припинити КДМК «Криворіжсталь» з моменту одержання подання дію прийнятих рішень стосовно працівників, які працюють та обслуговують прилад ARL-72000, щодо віднесення їх до розділу XXII Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Наказом від 10 лютого 1997 року № 81 «Про відміну дії наказу по комбінату» відмінено дію наказу від 27 вересня 1996 року № 478 «Про затвердження переліку робітників, віднесених до категорії «А», згідно з Основними санітарними правилами роботи з радіоактивними речовинами та іншими джерелами іонізуючих випромінювань (ОСП-72/87), і тим самим відмінено виконання радіаційного контролю на робочих місцях персоналу з реєстрацією отриманої дози радіації, відмінено щорічні медичні огляди персоналу, відмінено відсторонення вагітних жінок від роботи з джерелами іонізуючих випромінювань та інші вимоги норм та правил, які повинні були забезпечувати безпечні умови праці при роботі з джерелами іонізуючих випромінювань.
У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про надання довідки на підтвердження спеціального трудового стажу у період його роботи на підприємстві з 1987 року по 1999 роки для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
У відповіді на звернення позивача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» 
від 30 грудня 2014 року повідомило, що вперше атестація робочих місць за умовами праці по комбінату проведена наказом Криворізького державного металургійного комбінату «Криворіжсталь» від 09 грудня 1994 року № 525.            В цьому наказі затверджено результати атестації робочих місць за умовами праці на комбінаті і за Списком № 1 атестовано лише одно робоче місце - інженер-технолог рентгеноструктурного аналізу лабораторії металознавства, групи фізико-механічних випробувань. 
Позиція Верховного Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня                                2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», положеннями якого встановлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Відповідно до частин першої, другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
За змістом частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до статі 49 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику на його вимогу довідку про його роботу на підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.
Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 
2005 року № 383 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи.
Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637 (далі - Порядок № 637).
Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 383 результати атестації застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу органами Пенсійного фонду України приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 
1992 року № 442 (далі - Порядок № 442), та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01 вересня 
1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).
Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1, робоче місце по якій підлягає атестації відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі 
№ 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19) дійшла висновку про те, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списками № 1 та № 2, але з вини власника підприємств не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списками № 1 та № 2 відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місцьвласником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема органи Держпраці.
Отже відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не на працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник. 
Розглядаючи справу, суд апеляційної інстанції зазначеного не врахував, фактичні обставини справи у повному обсязі не встановив, поклавши в основу рішення висновок про відсутність підтвердження проведення роботодавцем атестації робочого місця позивача у спірний період, залишив поза увагою, що непроведення власником або уповноваженим ним органом атестації робочого місця не є безумовною підставою для відмови у підтвердженні відповідного стажу працівника на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не встановив чи було віднесено посади позивача, які він обіймав у період роботи з 1987 по 1999 роки до Списку № 1, виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України,чинних на період роботи позивача, не перевірив чи стосувалосьподання Державної експертизи умов праці від 21 січня 
1997 року № 3 посади, на якій працював позивач, та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову лише з підстав відсутності даних про проведення роботодавцем атестації робочого місця. 
Згідно зі статтею 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
Ураховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржені судові рішення підлягають скасуванню відповідно до частини третьої 
статті 411 ЦПК України з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статями 402, 409, 411, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 
2018 року скасувати.
Справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                                     О. В. Білоконь
 
                                                                                                                  О. М. Осіян 
 
        С. Ф. Хопта
 
        В. В. Шипович