УХВАЛА
 
29 квітня 2020 року
м. Київ
справа №635/3414/16-ц
провадження № 61-6837ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 липня 2016 року та на постанову Харківського апеляційного суду від 05 березня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа - Комунальне підприємство «Пісочинське виробниче управління житлово-комунального господарства» про визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням,
ВСТАНОВИВ:
Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 липня 2016 року позовні вимоги задоволено. Визнано відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Справа переглядалася судами неодноразово.
Останньою постановою Харківського апеляційного суду від 05 березня 2020 року на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 липня 2016 року залишено без змін.
10 квітня 2020 року представник ОСОБА_1 , діюча в інтересах ОСОБА_2 , подала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 липня 2016 року та на постанову Харківського апеляційного суду 05 березня 2020 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
Вивчивши касаційну скаргу, суд дійшов висновку, що вона не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху, виходячи з таких підстав.
 
Для касаційних скарг, поданих після 08 лютого 2020 року, законодавцем встановлений новий порядок подання та підстави звернення особи з касаційною скаргою до суду.
 
Право на касаційне оскарження та підстави касаційного оскарження судових рішень визначені положеннями статті 389 ЦПК України.
 
Цивільний процесуальний закон містить вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги, за умови дотримання яких касаційна скарга може бути прийнята судом до розгляду (стаття 392 ЦПК України).
 
Зокрема, відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1)     якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2)     якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3)     якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4)     якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Зазначений перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_2 зазначає єдиним списком перелік підстав касаційного оскарження заочного рішення та постанови, натомість, з мотивування касаційної скарги не вбачається, які посилання стосуються кожної з зазначених підстав.
 
В контексті статті 13 ЦПК України, за умовами якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, 
 
Згідно положень статті 400 ЦПК України, відповідно до якої переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими
 
За правилами частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.
 
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що зазначення скаржником підстав для касаційного оскарження є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для подальшого розгляду касаційної скарги.
 
З огляду на наведене, скаржнику необхідно, зазначаючи підставу касаційного оскарження вказувати обґрунтування, чому на його думку судові рішення підлягають касаційному оскарженню щодо кожної з підстав, оскільки вказані скаржником підстави необхідно зазначати в ухвалі про відкриття провадження, а суд касаційної інстанції відповідно до статті 400 ЦПК України може розглядати справу лише в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження. 
 
В свою чергу суд в контексті статті 13 ЦПК України позбавлений права самостійно визначати мотивування кожної з підстав касаційного оскарження з узагальнених обґрунтувань  скаржника.
 
Таким чином, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оскільки неоформлена відповідно до вимог, встановлених процесуальним законодавством для касаційної скарги.
 
За таких підстав скаржнику для усунення даного недоліку, а також з метою недопущення подвійного тлумачення змісту касаційної скарги, необхідно надати до суду уточнену касаційну скаргу, в якій згрупувати, систематизувати та чітко зазначити підстави касаційного оскарження судових рішень у відповідності до визначеного статтею 389 ЦПК України переліку підстав для касаційного оскарження судових рішень та їх відповідне мотивування. Тобто, заявнику слід чітко зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, який (які) відповідно до змісту касаційної скарги є підставою (підставами) для подачі даної касаційної скарги та відповідне мотивування до кожної з них (посилання на норму закону, правові висновки Верховного Суду, висловлені в подібних правовідносинах тощо).
 
За правилами частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд
 
УХВАЛИВ :
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 липня 2016 року та на постанову Харківського апеляційного суду 05 березня 2020 року залишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.
 
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                              А. А. Калараш