Єдиний унікальний номер справи 359/3340/18
Провадження №22-ц/824/3769/2020

 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
27 лютого 2020 року                                                                                           м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді   Журби С.О., 
суддів                         Писаної Т.О., Приходька К.П., 
за участю секретаря Тімуш Д.І.
розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення шкоди,
 
В С Т А Н О В И В:
 
В травні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом, який мотивувала тим, що в листопаді 2017 року вона придбала у фізичної особи-підприємця, яким є відповідач по справі, твердопаливний котел, у якому під час експлуатації був виявлений істотний недолік - відсутність отвору подачі повітря з вентилятора на форсунки. Цей недолік призвів до збільшення витрат палива, засмоленості котла та додаткових матеріальних витрат на збільшення димоходу. Розмір матеріальної шкоди внаслідок продажу товару неналежної якості позивач рахує у 18 683,00 гривні. Вказує, що відповідач відмовляється добровільно відшкодувати матеріальні витрати, в зв`язку з чим вона звернулася до суду. Просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 18 683,00 грн. та 10 000,00 грн. моральної шкоди. 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2019 року позов задоволений частково, вирішено стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 9 375,60 грн. та моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн. В задоволені решти вимог відмовлено.
Не погоджуючись з ухваленим по справі рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Вважає, що постановлене рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, дійсним обставинам справи та вимогам закону. Зазначає, що сума матеріальної шкоди, яка задоволена судом, не підтверджена належними та допустимими доказами. Безпідставним є також присуджене до стягнення відшкодування моральної шкоди.  
У відзиві на апеляційну скаргу, позивач заперечувала щодо змісту і вимог апеляційної скарги.  Вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків:
У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В той же час наведеним вимогам оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності наявності недоліку твердопаливного котла, понесених позивачем матеріальних витрат (за виключенням палива для котла) та спричинення позивачу моральної шкоди. 
Заперечуючи проти законності рішення суду першої інстанції, апелянт стверджував про те, що в ході розгляду справи не було належним чином доведено наявність невідповідностей придбаного позивачем твердопаливного котла його технічним умовам. Крім того з точки зору апелянта суд першої інстанції не звернув увагу на нерозповсюдження гарантії у разі монтажу котла неуповноваженим на це особам. Все це з точки зору апелянта обумовлює необхідність відмови у задоволенні позову. 
З наведеною позицією апелянта колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, оскільки відповідно до положень ч. 4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч. 2 ст. 679 ЦК України обов`язок доведення відповідності проданого товару покладений саме на виробника/продавця вказаного товару. В даному випадку відповідачем не було представлено до суду жодного доказу на спростування обґрунтованих твердження позивача щодо недоліків товару, відтак обов`язок доведення відповідачем не виконано. При цьому посилання апелянта на монтаж твердопаливного котла неуповноваженими особами не можуть бути прийняті колегією суддів як підстави для звільнення його від відповідальності, оскільки заявлені недоліки котла стосувалися не його неналежної роботи у зв`язку із порушенням порядку його встановлення, а саме стосувалося конструктивного недоліку вказаного товару (відсутність технічного отвору всередині котла), які не залежать від його встановлення. За таких умов, враховуючи недоведеність відповідачем належності проданого ним товару позивачу, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для покладення на відповідача матеріальної відповідальності. 
Незважаючи на викладені вище висновки про наявність підстав для покладення на відповідача матеріальної відповідальності у зв`язку з недоліками проданої речі, при вирішенні даного питання суд першої інстанції не звернув уваги на те, що розмір понесених позивачем матеріальних витрат, які суд вважав доведеним, не були підтверджені належними та допустимими доказами. Зокрема, з представленого позивачем замовлення покупця №776 від 24.01.2018 року (а.с. 26) вбачається придбання замовником труби 1 шт. на суму 1375,60 грн. Разом з тим жодного доказу та посилання на обставини стосовного того, яким чином вказана труба має відношення до твердопаливного котла, і чим саме була викликана необхідність її придбання, матеріали справи не містять. Інші свої додаткові витрати у зв`язку з недоліком котла на суму 3200,00 грн. та 4800,00 грн. позивач доводила розписками від імені ОСОБА_3 , копії яких містяться в матеріалах справи (а.с.27-28). В той же час доказів стосовно того, хто такий є ОСОБА_3 , яке відношення він має до спірного котла, та чи були здійснені зазначені в розписці роботи, матеріали справи не містять. За таких умов вказані докази не можуть вважатися належними з приводу предмета доказування в рамках даної справи, а підтвердження за їх допомогою наявності витрат позивача не може бути прийняте судом. В той же час суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, що призвело до невірного вирішення справи в даній частині. 
Приписами ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів  міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення  для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази  подаються сторонами та іншими особами,  які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду.
З врахуванням наведеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що в ході розгляду позивачем належних доказів на підтвердження розміру матеріальної шкоди належним чином доведено не було, відтак підстави для стягнення заявленої суми відсутні, що зумовлює необхідність відмови в задоволенні таких вимог з підстав недоведеності. З іншої сторони колегія суддів не може погодитись з твердженнями апелянта з приводу невірного вирішення справи в частині стягнення моральної шкоди. Дане питання було ретельно досліджене судом першої інстанції, в результаті чого суд дійшов до обґрунтованого висновку як щодо наявності підстав для стягнення моральної шкоди, так і щодо встановлення розміру її відшкодування, виходячи з принципу розумності і справедливості. Обґрунтованість висновків суду в цій частині доводи апеляційної скарги не спростовують, що обумовлює необхідність відхилення апеляції в цій частині.   
У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. При цьому неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для часткового скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення по справі нового рішення  про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд
 
     П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2019 року в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 9375,60 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення. 
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди відмовити. 
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Головуючий                                                                                                С.О. Журба

Судді                                                                                                            Т.О. Писана   

                                                                                                                                 К.П. Приходько