УХВАЛА

04 червня 2020 року 
Київ
справа №524/9592/17
адміністративне провадження №К/9901/48860/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Мартинюк Н.М.,
суддів Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції клопотання Департаменту патрульної поліції Національної поліції України
про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду

за касаційною скаргою інспектора роти №3 Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції Дуканіча Ігоря Вікторовича на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Інспектора роти №3 Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції Дуканіча Ігоря Вікторовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив скасувати постанову відповідача про адміністративне правопорушення від 30 листопада 2017 року серії БР №059017.

Автозаводський районний суд міста Кременчука Полтавської області своїм рішення від 23 лютого 2018 року позовні вимоги задовольнив частково. Скасував постанову винесену інспектором роти №3 Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції Дуканічем Ігорем Вікторовичем.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції інспектор роти №3 Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції Дуканіч Ігор Вікторович подав апеляційну скаргу на це рішення.

Харківський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 13 березня 2018 року залишив без руху цю апеляційну скаргу із-за несплати судового збору і надав апелянту десятиденний строк з дня вручення копії вказаної ухвали для усунення недоліків.

27 березня 2018 року від скаржника надійшло клопотання про звільнення від сплати судового збору у зв`язку з тим, що при оскарженні постанови про адміністративне правопорушення судовий збір не сплачується.

Харківський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 29 березня 2018 року відмовив у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору і повернув апеляційну скаргу інспектора роти №3 Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції Дуканіча Ігоря Вікторовича.

Не погоджуючись із ухвалою апеляційного суду інспектор роти №3 Управління патрульної поліції в місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції Дуканіч Ігор Вікторович подав касаційну скаргу на цю ухвалу. В касаційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу апеляційної інстанції і направити справу до того ж суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. Скаржник посилається на те, що він звільнений від сплати судового збору у цій категорії справ.

1 червня 2020 року до Верховного Суду надійшло клопотання Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17 касаційну скаргу Управління поліції залишено без задоволення, а ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 9 жовтня і 15 листопада 2017 року залишено без змін.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України про те, що за подання позивачем або відповідачем - суб`єктом владних повноважень апеляційної/касаційної скарги на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір не сплачується, вказавши натомість, що чинне законодавство містить ставку судового збору, яка сплачується при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем і відповідачем судового рішення.

Суддями Великої Палати Верховного Суду було висловлено окрему думку на вказану постанову від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17, відповідно до якої більшість суддів помилково ухвалила рішення щодо зобов`язання сплачувати судовий збір, насправді підмінивши повноваження Верховної Ради України, оскільки саме до виключної компетенції парламенту належить право прийняти закон, який регулював би наявну правову колізію щодо застосування чи незастосування Закону України «Про судовий збір» і Декрету Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року «Про державне мито».

До того ж, за відомостями офіційного порталу Верховної Ради України 4 травня 2020 року був зареєстрований законопроект №3424 щодо внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо звільнення від сплати судового збору у зв`язку з оскарженням постанов у справах про адміністративні правопорушення.

Тому, на думку відповідача, Велика Палата Верховного Суду, ухвалюючи постанову від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17, передчасно дійшла висновку про відступлення від правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 13 грудня 2016 року у справі №306/17-16-а.

Враховуючи викладене, Департамент патрульної поліції Національної поліції України вважає, що спірні правовідносини містять правову проблему, а відтак, очевидною є необхідність формування єдиної правозастосовчої практики за результатами розгляду цієї справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України, надалі також - «КАС України» (тут і далі у редакції, чинній до 8 лютого 2020 року), суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Частинами першою і другою статті 347 КАС України визначено, що питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи; питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується більшістю від складу суду, що розглядає справу.

Проаналізувавши зазначені в клопотанні підстави, якими відповідач обґрунтовує необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні, оскільки аргументи відповідача зводяться до незгоди з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17, якою, як раз, і сформована єдина правозастосовна практика у цій категорії справ, де мала місце різна судова практика з одного й того ж питання.

З урахуванням викладеного, у задоволенні клопотання відповідача про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідно відмовити.

Керуючись статтями 345, 346, 347, 359 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про передачу справи №524/9592/17 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і не може бути оскаржена.

……………………………

……………………………

……………………………
Н.М. Мартинюк
А.В. Жук
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду