ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року	Львів	Справа № 308/13068/19 пров. № А/857/4864/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Гудима Л.Я., 
                                                                                 Гуляка В.В.,
з участю секретаря судового засідання                Хітрень О.Ю., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 березня 2020 року (прийняте у місті Ужгороді суддею Данком В.Й.) в адміністративній справі № 308/13068/19 за позовом ОСОБА_1 до інспектора з паркування Управління муніципальної варти Ужгородської міської ради Мотички Юрія Васильовича, Управління муніципальної варти Ужгородської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

                                                      В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вказаним позовом та просив скасувати постанову серії UZ - 000372-пр. від 07.11.2019, якою на нього накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн за порушення вимог частини третьої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що із цієї постанови видно, що він 06.11.2019 о 13 год. 08 хв. в м. Ужгород по вул. Корятовича, 25 здійснив зупинку автомобіля марки «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_1 ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив вимоги пункту 15.9 «г» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 122 КпАП України. Проте, інспектор в оскаржуваній постанові не зазначив, яким чином він вчинив це правопорушення, а саме: яким чином він створив перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Крім того, вказує на розбіжність в датах, зазначених інспектором з паркування Мотичкою Ю.В. Так в повідомленні про притягнення до адміністративної відповідальності зазначено дату розгляду 06.11.2019, хоча розгляд справи згідно постанови відбувся 07.11.2019. Вважає оскаржувану постанову протиправною, незаконною та винесеною без дослідження всіх обставин справи, а тому така підлягає скасуванню, а провадження у справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 березня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи і порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд під час розгляду справи не з`ясував всіх обставин справи. Крім того зазначає, що відповідач Мотичка І.В. в судовому засіданні визнав допущені помилки та порушення при складанні ним постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не здійснювалося. 
Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 р. (далі - ПДР України). 
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 15.1 ПДР України передбачено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.
Пунктом 15.9 «г» ПДР України визначено, що зупинка на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі - забороняється.

Частиною третьою статті 122 КУпАП передбачено, зокрема, що порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом, 07.11.2019 інспектором з паркування Управління муніципальної варти Ужгородської міської ради Мотичкою Ю.В. винесено постанову серії UZ - 000372-пр. про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП (а.с. 6).
Із оскаржуваної постанови видно, що 06.11.2019 о 13 год. 08 хв. в м. Ужгород по вул. Корятовича, 25 особа, яка керувала автомобілем «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_1 порушила правила зупинки, а саме: здійснила зупинку автомобіля ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушила вимоги пункту 15.9 «г» ПДР та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 122 КпАП України. Вимір здійснювався ручним лазерним світловіддалеміром «Bosch PLR 40 C»; фіксація правопорушення (фотозйомка) проводилася спецзасобом марки «Samsung SM-A530F».

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП, повністю доведена.
Доказів, які б спростовували факт вчинення правопорушення судом не здобуто і позивачем не надано.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

З пояснень позивача видно, що він не заперечує факту здійснення зупинки автомобіля «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_1 ближче 10 метрів від пішохідного переходу в м. Ужгород по вул. Корятовича, 25, але вважає, що відповідач невірно визначив норму закону, на підставі якої його притягнуто до відповідальності. Вважає, що в цьому випадку необхідно застосовувати ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки відповідачем не вказано, що він створював перешкоди для руху інших транспортних засобів чи становив загрози безпеці дорожнього руху.

Щодо доводів скаржника, апеляційний суд зазначає таке.

Згідно з підпунктом (г) пункту 2 частини третьої статті 265-4 КУпАП для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме на пішохідних переходах і ближче 10 метрів до них з обох боків, крім випадків зупинки для надання переваги в русі.

З наведеного видно, що КУпАП визначені випадки розміщення транспортного засобу, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, і додаткового встановлення такі не потребують.

Судом досліджено фотокопії з місця вчинення порушення, яке мало місце 06.11.2019 о 13 год. 08 хв. в м. Ужгород по вул. Корятовича, 25 і встановлено, що транспортний засіб «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_1 був припаркований на пішохідному переході, безпосередньо під знаком, що вказує на пішохідний перехід (а.с. 31 - 33).
Таким чином, суд дійшов висновку, що транспортний засіб «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_1 був припаркований із порушенням вимог ПДР України і відповідно до КУпАП суттєво перешкоджав дорожньому руху або створював загрозу безпеці руху.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що кваліфікація правопорушення інспектором з паркування визначена вірно і частина третя статті 122 КУпАП у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності ним зазначено правильно.

Щодо доводів про порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд зазначає таке.

Частиною першою статті 14-2 КУпАП визначено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) встановлений статтею 279-1 КУпАП.
Відповідно до частин першої - третьої, п`ятої цієї статті у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.
За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції, інспекторів з паркування у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».
Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).
Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Тобто, вказаною статтею передбачена можливість винесення постанови без участі особи, яка вчинила правопорушення в розгляді справи, а положенням частини другої статті 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Судом встановлено, що інспектор з паркування Мотичка Ю.В. розмістив на лобовому склі автомобіля «Audi Q5», д.н.з. НОМЕР_1 повідомлення про притягнення особи, яка ним керувала до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП; у цьому повідомленні зазначено дату розгляду справи про порушення - 06.11.2019.
Разом з тим, після вчинення всіх необхідних дій для встановлення відповідальної особи, яка повинна нести відповідальність за вчинення правопорушення, 07.11.2019 інспектором з паркування Мотичкою Ю.В. винесено постанову серії UZ - 000372-пр.
Судом встановлено, що відповідачем визнано допущення помилки в повідомленні щодо зазначенні дати розгляду справи про порушення.

Відтак, враховуючи, що у випадку накладення стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами; характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність посадовою особою, яка уповноважена здійснювати розгляд справ про адміністративне правопорушення, не враховуються, а порядком розгляду передбачена можливість винесення постанови без участі особи, яка вчинила правопорушення, в розгляді справи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що таке процесуальне порушення не призвело до порушення прав позивача та не спростовує факту правопорушення.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.   

Керуючись ст.ст. 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 березня 2020 року в адміністративній справі № 308/13068/19 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Гуляк 	
Постанова складена у повному обсязі 27 травня 2019 року.