Справа № 591/1082/19 
Номер провадження 22-ц/816/1074/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ    УКРАЇНИ 
       
14 травня 2020 року        	м.Суми	

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого: Орлова І.В.,
суддів: Кононенко О.Ю., Хвостика С.Г. 
за участю секретаря 
судового засідання: Назарової О.М. 
позивачки - ОСОБА_1 
представника позивачки - адвоката Кондратенка М.М. 
представника виконавчого 
комітету Сумської міської ради - Чувакової О.О. 
учасники справи:
позивачка - ОСОБА_1 
відповідачі - виконавчий комітет Сумської міської ради; 
Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради 
третя особа: ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Сумського апеляційного суду цивільну справу № 591/1082/19 за апеляційною скаргою виконавчого комітету Сумської міської ради на рішення Зарічного районного суду міста Суми від 25 лютого 2020 року (суддя Грищенко О.В., дата складання повного тексту рішення 26 лютого 2020 року) 

в с т а н о в и в:

19 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у якому просила визнати її - ОСОБА_1 наймачем розташованої у будинку АДРЕСА_1 квартири номер АДРЕСА_2 , за раніше укладеним договором найму, замість померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 попередньої наймачки цього приміщення - ОСОБА_3 , яка доводилася позивачці рідною тіткою. Необхідність прийняття зазначеного рішення у позовній заяві обґрунтовується тим, що Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради листом від 21 грудня 2018 року незаконно відмовився визнати зареєстровану з 03 серпня 2011 року у квартирі АДРЕСА_2 позивачку, наймачем цього житлового приміщення. Така відмова перешкоджає ОСОБА_1 реалізувати своє право на приватизацію житла. 
Рішенням Зарічного районного суду від 25 лютого 2020 року позов задоволено. Суд визнав ОСОБА_1 наймачем квартири, розташованою за адресою: АДРЕСА_3 , за раніше укладеним ОСОБА_3 договором найму вказаного житлового приміщення. 
В апеляційній скарзі представник виконавчого комітету Сумської міської ради, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення місцевого суду від 25 лютого 2020 року. 
За доводами апеляційної скарги суд першої інстанції не врахував, що Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради не є належним відповідачем у справі. Місцевий суд не звернув увагу на розбіжності у нумерації квартир та не дослідив, що згідно з даними технічної документації, квартири за номером АДРЕСА_3 не існує. Позивачка була зареєстрована у квартирі з 03 серпня 2011 року вже після припинення договору найму з попереднім наймачем - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Будучи племінницею померлої тітки, позивачка не може бути віднесена до числа зазначених у статті 64 Житлового кодексу осіб, яки належать до членів сім`ї наймача. Окрім того, факт непроживання позивачки за місцем реєстрації встановлено рішенням Ковпаківського районного суду міста Суми від 11 березня 2019 року. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки - адвокат Кондратенко М.М. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції без змін. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачки та її представника, пояснення представника виконавчого комітету Сумської міської ради, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Рішення Зарічного районного суду від 25 лютого 2020 року зазначеним вимогам закону відповідає.
Так судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 доводиться племінницею ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради за № 187 від 24 квітня 2007 року була визнана наймачем двокімнатної квартири АДРЕСА_4 . 
Згідно з даними поквартирної картки, у квартирі АДРЕСА_4 з 03 серпня 2011 року зареєстроване місце проживання племінниці наймачки ОСОБА_3 - позивачки ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_4 , 2010 року народження.
Довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 15 березня 2017 року встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована з 03 серпня 2011 року за адресою: АДРЕСА_3 . 
Згідно з даними Довідки-характеристики, виданої 27 лютого 2013 року Сумським міським бюро технічної інвентаризації, квартира АДРЕСА_5 , має наступні показники: житлова площа 43,4 кв.м., загальна 61,0 кв.м. Станом на 28.12.2012 року право власності на 35/100 частин квартири зареєстровано на ОСОБА_5 , а на 65/100 частин право власності не зареєстровано (а.с.27).
Згідно листа Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради за № С-220/06.01-21, 65/100 квартири АДРЕСА_3 , перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Суми, право власності на вказану частину квартири не зареєстровано.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 66258292 від 19 серпня 2016 року проведено державну реєстрацію 35/100 частин квартири АДРЕСА_3 . Суми на ОСОБА_2 .
Згідно з даними технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_3 дана квартира складається з 3 кімнат. Житлова кімната АДРЕСА_1 має площу 13,9 кв.м., житлова кімната АДРЕСА_6 має площу 18,0 кв.м. В сумі площа даних кімнат становить 31,9 кв.м, наймачкою яких до своєї смерті була тітка позивачки - ОСОБА_3 
Листом Департаменту забезпечення ресурсних платежів СМР №С-4449/06.01-21 від 21 грудня 2018 року позивачці відмовлено у визнанні наймачем квартири АДРЕСА_2 після смерті попередньої наймачки - ОСОБА_3 .
Відповідно до статті 61 ЖК УРСР (далі ЖК), користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Згідно з частиною другою статті 64 ЖК, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Згідно із положеннями статті 65 Житлового кодексу, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.
Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Відповідно до статті 106 ЖК, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача.
За змістом даних правових норм особа може набути право користування жилим приміщенням не лише у зв`язку із включенням її до ордеру на вселення в це приміщення, а й у зв`язку із вселенням її до наймача як члена його сім`ї.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність обставин того, що у липні 2011 року, тобто ще за життя попередньої наймачки - ОСОБА_3 , позивачка ОСОБА_1 у встановленому законом порядку вселилася у квартиру АДРЕСА_2 та набула право користування нею. Про те, що ОСОБА_3 була наймачкою саме квартири під номером АДРЕСА_3 , прямо зазначено у рішенні виконкому Сумської міської ради за № 187 від 24 квітня 2007 року, що спростовує доводи апеляційної скарги про відсутність житлового приміщення з такою нумерацією у будинку номер АДРЕСА_1 . З 03 серпня 2011 року реєстрацію місця проживання позивачки проведено у квартирі АДРЕСА_2 , за користування якою ОСОБА_1 справно сплачує комунальні послуги. Право користування позивачкою житловим приміщенням площею 31,9 кв.м фактично визнається відповідачем, оскільки на протязі тривалого часу після смерті попереднього наймача (більш ніж 8-ми років) будь-яких вимог з приводу незаконності набуття ОСОБА_1 права користування квартирою номер АДРЕСА_2 не заявлялося. Рішення Ковпаківського районного суду від 11 березня 2019 року у цивільній справі № 592/14292/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яким було відмовлено у стягнення з позивачки витрат на встановлення загальної вхідної двері, не має преюдіційного значення для вирішення заявленого ОСОБА_1 позову про визнання її наймачкою квартири під номером АДРЕСА_2 .
Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з правильністю та повнотою встановлених судом першої інстанції обставин справи. Місцевий суд безпомилково визначив характер спірних правовідносин, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а спрямовані на переоцінку  доказів, яким суд дав належну  правову оцінку. Висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову повно та послідовно викладені у мотивувальній частині рішення. 
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.
Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, то відповідно до статті 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами  судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу виконавчого комітету Сумської міської ради залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду міста Суми від 25 лютого 2020 року без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 18 травня 2020 року. 

Головуючий                         І.В.Орлов 

Судді: О.Ю.Кононенко 

С.Г.Хвостик