ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2020 року 
м. Київ

Справа №  910/17602/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Ткач І.В. - головуючий, Кондратова І.Д., Стратієнко Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2020
(головуючий суддя Тарасенко К.В., судді Іоннікова І.А., Разіна Т.І.)
та ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.12.2019 
(суддя Мудрий С.М.)
у справі №910/17602/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна" в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалплейс"
до 1. Акціонерного товариства "УкрСиббанк", 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська металургійна компанія" 
про визнання прав кредитодавця такими, що припинилися,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий виклад позовних вимог

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна" в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалплейс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "УкрСиббанк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська металургійна компанія" про визнання прав кредитодавця  нараховувати проценти та вимагати їх сплати (погашення) такими, що припинилися. 

1.2. Позов мотивовано тим, що позивачу стало відомо про набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська металургійна компанія" прав грошової вимоги за кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії від 03.05.2007, укладеним між АТ "УкрСиббанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький автоскладальний завод", виконання якого забезпечується іпотекою нерухомого майна, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Легалплейс" та Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрбізнес ЛТД". 

Задоволення грошових вимог за рахунок нерухомого майна, належного Товариству з обмеженою відповідальністю "Легалплейс", за твердженнями позивача, порушить права та законні інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалплейс", а також його майнові права, корпоративні права та законні інтереси.

У позовній заяві визначено, що позивачем є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна" в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалплейс". У тесті позовної заяви міститься твердження про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна" звертається з позовною заявою також у власних інтересах.

2. Стислий виклад змісту судових рішень, ухвалених у справі

2.1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2019 у справі №910/17602/19 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна" в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалплейс" до Акціонерного товариства "УкрСиббанк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська металургійна компанія" про визнання прав кредитодавця та вимоги сплати (погашення) процентів такими, що припинилися, повернуто без розгляду разом з доданими до неї документами на підставі п. 4 ч. 5  ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

2.2. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2020 залишено без змін ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.12.2019 у справі №910/17602/19.

2.3. Судові рішення мотивовані таким. 

Правове регулювання статті 54 Господарського процесуального кодексу України поширюється на випадки подання позову про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою. Положеннями чинного законодавства не передбачено звернення учасника (засновника, акціонера, члена) юридичної особи до суду за захистом прав чи охоронюваних законом інтересів цієї особи поза відносинами представництва, окрім позовів про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою.

Суди відхилили посилання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна" на те, що позов подано в тому числі з метою захисту його прав та інтересів. За висновками судів, позов у цій справі подано Товариством з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна" саме в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалплейс".

При цьому, суд апеляційної інстанції відхилив посилання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна" на рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2017 у справі "Фельдман і Банк "Слов`янський" проти України", оскільки правовідносини у зазначеній справи не є подібними до правовідносин цієї справі. У справі, яка розглядається, відсутні виключні обставини, які б виправдовували звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна" як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Легаплейс" до суду в його інтересах, зокрема, позбавлення товариства можливості самостійно звернутися до суду за захистом своїх прав.  Аналогічні висновки викладено  в постанові Верховного Суду від 28.02.2019 у справі № 904/4669/18.

3. Стислий виклад вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи 

3.1. Не погоджуючись з вищезазначеними ухвалою та постановою, Товариство  з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна" звернулося до Суду з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу та постанову судів попередніх інстанцій скасувати, а справу передати до суду першої інстанції на розгляд та вирішення по суті. 

3.2. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що зазначені в позовній заяві обставини, які обумовлюють звернення до суду з позовом в частині інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалплейс" є виключними обставинами, які свідчать про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю  "Легалплейс" не може звернутися до суду через органи, утворені згідно зі статутом товариства, з позовом до відповідачів про визнання прав на нарахування процентів припиненими. 

3.3. Скаржник вважає, що судами попередніх інстанції неправильно застосовано приписи п. 4 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, оскільки положення вказаної статті не регулює питання повернення позовної заяви, поданої у власних інтересах, в той час як Товариство з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна" подано позов одночасно у власних інтересах для захисту власних майнових корпоративних прав та інтересів, а також в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалплейс".

3.4. Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував п. 3. ч. 1 ст. 22 та ст. 167 Господарського процесуального кодексу України без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від 01.07.2015 у справі №3-327гс15 (911/2435/14) та від 21.01.2015 у справі №3-207гс14. 

3.5. Крім того, скаржник стверджує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування у подібних правовідносинах практики ЄСПЛ  (йдеться про рішення у справі "Фельдман та банк "Слов`янський" проти України, заява №42758/05, від 21.12.2017), якою передбачено можливість звернення до суду з позовом учасника (акціонера) компанії одночасно як у власних інтересах, так і в інтересах іншої особи - компанії, учасником якої є позивач.

3.6. Відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права, передбачених ст.16 Цивільного кодексу України, п. 3 ч. 1 ст. 22 та ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 1, 2, 21 Закону України "Про національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів" №772-VIII та ст. ст. 100, 170-173 КПК України у подібних правовідносинах, а саме у випадку чи має право особа, активи якої арештовані як речовий доказ та передані в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (АРМА), звертатися до суду з позовом про захист своїх прав та законних інтересів, пов`язаних з недопущенням зменшення вартості арештованих та переданих в управління АРМА активів. 

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна" зазначає, що у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №910/15262/18 відсутній висновок щодо вказаного питання. У постанові від 28.02.2019 у справі № 904/4669/18 відсутні виключні обставини, про які йдеться у згаданому рішення ЄСПЛ, проте це не означає, що такі виключні обставини будуть відсутніми автоматично в будь-якій іншій справі.

3.7. У відзиві на касаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська металургійна компанія" заперечує проти доводів та вимог касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна" та просить залишити її без задоволення, а судові рішення, які оскаржуються, - без змін. 

Станом на час розгляду справи судом касаційної інстанції є висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, на які посилається на скаржник у касаційній скарзі. 

Товариством з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна" не доведено, що воно має право на звернення до Суду в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалплейс". Відповідне право, з огляду на предмет позову, законом не передбачено. Відносини представництва між ТОВ "Фав-Україна" та ТОВ "Легалплейс" відсутні, а іншого не доведено.

ТОВ "Легалплейс" та ТОВ "Укрбізнес ЛТД" заволоділи предметами іпотеки на підставі правочинів, які відповідно до закону є нікчемними. ТОВ "Фав-Україна" у позові обставини нікчемності таких правочинів не спростовує. Протирічить самій суті права посилання ТОВ "Фав-Україна" в обґрунтування нібито порушення прав та інтересів на те, що було звернуто стягнення на предмети іпотеки, якими заволоділи ТОВ "Легалплейс" та ТОВ "Укрбізнес ЛТД" на підставі нікчемних правочинів. У цій справі про жодне порушення прав та інтересів ТОВ "Фав-Україна" та ТОВ "Легалплейс" взагалі не може йтися, оскільки законом прямо передбачено, що недійсні правочини не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з їх недійсністю.

ТОВ "Фав-Україна" не доведено існування виключних обставин, на підставі яких можна точно встановити, що ТОВ "Легалплейс" не може самостійно звернутися до суду через свої виконавчі органи. Тобто у цій справі, як того вимагає практика ЄСПЛ, на яку посилається і ТОВ "Фав-Україна" (справа "Фельдман і Банк "Слов`янський" проти України"), не можна встановити, що ТОВ "Легалплейс" позбавлене можливості самостійного звернення до конвенційних установ через уповноважені органи. ТОВ "Фав-Україна" не надало будь-якого доказу чи пояснення щодо того, чи зверталося воно до АРМА як уповноваженого управителя корпоративними правами ТОВ "Легалплейс" з питання ініціювання судового провадження за тими правовими підставами та з  предметом позову, як визначено у цій справі.

3.8. У відзиві на касаційну скаргу АТ "Укрсиббанк" також заперечує проти доводів та вимог скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна" та просить залишити її без задоволення, а ухвалу та постанову, що оскаржуються, - без змін. 

В цілому доводи та аргументи відповідача-1 відповідають висновкам, здійсненим у судами попередніх інстанцій в ухвалі та постанові, що переглядаються. 

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

4.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції 

4.1.1. Відповідно до частини 1 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

4.1.2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч.2 ст.300 Господарського процесуального кодексу України).

4.1.3. Згідно з ч.3 ст.304 Господарського процесуального кодексу України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

4.2. Щодо суті касаційної скарги

4.2.1. Предметом касаційного розгляду у цій справі є питання щодо правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій п. 4 ч. 5 ст.174  Господарського процесуального кодексу України. 

4.2.2.  Як зазначено вище у розділі 3 цієї постанови, ухвалюючи судові рішення, які оскаржуються Товариством з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна", суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позов у цій справі було заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна" як учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалплейс" саме в інтересах останнього. 

Водночас, у касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна" наполягає на тому, що звернулося до суду не лише в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалплейс", а й задля захисту власних корпоративних і майнових прав та інтересів. 

Суд не погоджується з такими доводами скаржника та вважає їх помилковими з огляду на таке. 

4.2.3. Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України).

Правом на звернення до суду згідно з приписами ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України наділені юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування, метою звернення яких є захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

4.2.4. Відповідно до ч.2 ст.45 Господарського процесуального кодексу України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. 

Позивач у позовній заяві викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (ч.1 ст.162 Господарського процесуального кодексу України). Згідно з приписами частини 3 цієї ж статті у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, правові підстави позову.  

У разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення (ч.5 ст.162 Господарського процесуального кодексу України).

Право осіб на звернення до суду в інтересах інших осіб, згідно з приписами статей  41,  45,  53 Господарського процесуального кодексу України,  обмежено тими випадками, коли таке право надано їм законом, за наявності підстав для такого звернення.  Позивачами у таких випадках є особи, в інтересах яких подано позов, якщо для цього були відповідні правові підстави такого звернення до суду. 

4.2.5. У позовній заяві у цій справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна" зазначило, що подало її в інтересах  Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалплейс". В обґрунтування підстав для звернення до суду в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалплейс" заявник посилається на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Легалплейс" позбавлене можливості самостійно звернутися до суду з відповідним позовом через призначеного засновниками (учасниками) керівника, а тому Товариство з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна" як учасник ТОВ "Легалплейс", подає позовну заяву в його інтересах. 

Як правильно зазначили суди попередніх інстанцій, право на звернення до господарського суду в інтересах юридичної особи надано  статтею 54 Господарського процесуального кодексу України  власнику (учаснику, акціонеру), якому належить 10 і більше відсотків статутного капіталу товариства (крім привілейованих акцій), або частка у власності юридичної особи якого становить 10 і більше відсотків, в разі подання ним позову про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою.  З іншими позовами в інтересах юридичної особи власник (учасник, акціонер) може звернутися лише в разі наявності підстав, прямо передбачених відповідними законодавчими нормами.  

Проте положеннями чинного законодавства не передбачено звернення учасника юридичної особи до суду за захистом прав чи охоронюваних законом інтересів цієї особи поза відносинами представництва, окрім позовів про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою. 

Отже, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, який підтримав апеляційний господарський суд, про відсутність підстав для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна" в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалплейс" про визнання такими, що припинилися,  прав кредитодавця нараховувати проценти та вимагати їх сплати (погашення).

Цей висновок відповідає висновку, здійсненому Верховним Судом у постанові від 28.02.2019 у справі №904/4669/18, ухваленій за схожих фактичних обставин.

Крім того, у справі №904/4669/18 Верховний Суд зробив висновок і щодо застосування рішення Європейського суду з прав людини від 21.12.2017 у справі "Фельдман і Банк "Слов`янський" проти України" (п.31 постанови). А отже, Суд відхиляє доводи скаржника, про якій йшлося вище у п.3.5 цієї постанови. 

4.2.6. У справі, яка розглядається, відсутні виключні обставини, які б виправдовували звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна" як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалплейс" до суду в його інтересах, зокрема, позбавлення товариства можливості самостійно звернутися до суду за захистом своїх прав, про що власне і йдеться у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Фельдман і Банк "Слов`янський" проти України". Суд апеляційної інстанції правильно вказав, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Легалплейс" не позбавлене можливості самостійно звернутися до суду за захистом своїх прав.   

Управителем корпоративних прав ТОВ "Легалплейс" є АРМА, яке здійснює свою діяльність на підставі Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів". 

Якщо Товариство з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна" як учасник Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалплейс" не погоджується з діями управителя, воно не позбавлене права їх оскаржувати або в інший, визначений законом спосіб, захищати свої порушені права чи інтереси. Проте незгода з діями АРМА, не наділяє ТОВ "Фав-Україна" правом на звернення до суду в інтересах ТОВ "Легалплейс" з позовними вимогами, які були сформульовані у цій справі. 

Отже, Суд відхиляє доводи скаржника, відображені у п.3.2 цієї постанови, та погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна" позову в інтересах Товариства обмеженою відповідальністю "Легалплейс". Таким чином, у ситуації, яка розглядається, суди правильно застосували п. 4 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.  

4.2.7. Щодо аргументу касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна" про звернення з позовом у цій справі у власних інтересах (п.3.3 постанови) Суд зазначає таке. 

Дійсно, позовна заява містить твердження про необхідність захисту корпоративних і майнових прав та інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна". 

Проте подання позову саме в інтересах Товариства обмеженою відповідальністю "Легалплейс", що встановлено судами попередніх інстанцій та про що йшлося вище, не свідчить про безпосереднє набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна"  статусу позивача чи про пред`явлення ним такого позову від власного імені чи у власних інтересах. 

Норми чинного процесуального законодавства не передбачають права особи одночасно звертатися з позовом як у власних інтересах, так і в інтересах іншої юридичної особи. Цей висновок випливає із відносності процесуальних відносин та завдання господарського судочинства, метою якого є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб чи держави. Ця мета реалізуються через право на звернення до господарського суду у власних інтересах, або в інтересах інших осіб, якщо таке право надано законом. 

У цій справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна" звернулося до суду в інтересах Товариства обмеженою відповідальністю "Легалплейс". Водночас, воно не позбавлене права звернення до суду з метою захисту власне своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав або інтересів шляхом подання відповідної позовної заяви із обґрунтуванням підстав такого звернення та викладенням своїх вимог щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Протилежна позиція скаржника не ґрунтується на нормах процесуального права та відхиляється судом касаційної інстанції як помилкова. 

4.2.8. Зважаючи на висновок, викладений вище у п.4.2.7, Суд не надає оцінки аргументам скаржника, про які йшлося у п.3.4 постанови, оскільки питання правомірності подання позову Товариством з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна" до Акціонерного товариства "УкрСиббанк" та  Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська металургійна компанія" з метою захисту своїх корпоративних прав та інтересів як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Легалплейс" в межах цієї справи не розглядається.  

4.2.9. Отже, звертаючись з касаційною скаргою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна" не довело неправильного застосування судами норм права як необхідної передумови для скасування чи зміни судових рішень, які оскаржуються. За результатами перегляду судових рішень у касаційному порядку, Суд дійшов висновку про правильність кваліфікації спірних правовідносини, з правильним застосуванням до них норм процесуального права. Порушень норм права не встановлено.

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених  статтею 300  цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

5.2. З огляду на зазначене вище у розділі 4 цієї постанови, Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову та ухвалу судів попередніх інстанцій - без змін. 

6. Судові витрати

6.1. Зважаючи на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судовий збір, пов`язаний з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладається на скаржника. 

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фав-Україна" залишити без задоволення. 

2.          Постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2020 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.12.2019 у справі №910/17602/19 залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                       І. Ткач

Судді                                                                                                    І. Кондратова

                                                                                                    Л. Стратієнко