ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 р.	Справа № 520/11161/19	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О., 

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2020 року (ухвалену суддею Полях Н.А., повний текст якого  складено  07.02.2020 р.)  по справі № 520/11161/19 за позовом        Товариства з обмеженою відповідальністю "УА-СИСТЕМИ"  до        Головного управління Державної податкової служби у Харківській області                про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УА-СИСТЕМИ" (в подальшому – ТОВ "УА-СИСТЕМИ") звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (в подальшому – ГУДФС у Харківській області), в якому просило визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення ГУДФС у Харківській області № 0031315805 від 13.05.2019 р. в частині застосування штрафних санкцій у загальному розмірі 13334,52 грн. за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних № 56 від 29.12.2018 р., № 57 від 29.12.2018 р., № 59 від 29.12.2018 р.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду  від 21.01.2020 р. замінено  відповідача ГУДФС у Харківській області правонаступником ГУДПС у Харківській області.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду  28.01.2020 р. позов задоволено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду  28.01.2020 р. та  прийняти  по справі нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України  та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
У судове  засідання  учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином. 
Згідно із ч. 4 ст.  229, ч. 2 ст.  313 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що за результатами, проведеної  контролюючим органом,   камеральної перевірки ТОВ "УА-СИСТЕМИ" з питань дотримання граничних  термінів реєстрації  податкових накладних  та/або  розрахунків  коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних складено акт  № 1234/20-40-58-05-10/41210946 від 08.04.2019 р., висновками якого встановлені порушення товариством граничних термінів реєстрації, в тому числі, податкових накладних № 56 від 29.12.2018 р., № 57 від 29.12.2018 р., № 59 від 29.12.2018 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим порушено п.  201.10  ст.  201 Податкового Кодексу України.
На підставі висновків  вищевказаного акту перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 0031315805 від 13.05.2019 р., яким на позивача накладено на позивача штраф у загальному розмірі 13498,18 грн. 
Не погоджуючись з вищевказаним податковим повідомленням-рішення відповідача, в частині застосування штрафних санкцій у загальному розмірі 13334, 52 грн. за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних № № 56, 57, 59 від 29.12.2018 р.  позивач звернувся до суду з цим  позовом.  
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої виходив з того, що  оскаржуване податкове повідомлення-рішення необґрунтоване  та підлягає скасуванню, оскільки  позивачем вищевказані податкові накладні № № 56, 57, 59 від 29.12.2018 р.  помилково складені та зареєстровані, а  чиним законодавством не передбачено застосування штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію помилково виписаних податкових накладних.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2  ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Згідно із п.  120-1.1  ст.  120 Податкового кодексу України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
Відповідно до ст. 201.10 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна  та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.
Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.
З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані  податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених  пунктом 201.1  цієї статті та/або  пунктом 192.1  статті 192 цього  Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16  цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Помилки в реквізитах, визначених  пунктом 201.1  цієї статті (крім коду товару згідно з  УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття  податкових накладних  у електронному вигляді.
Порядком заповнення податкової накладної, затвердженого  наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307  встановлено, що до графи 8 податкових накладних вноситься - код ставки податку на додану вартість, за якою здійснюється оподаткування операцій з постачання товарів/послуг, що постачаються, а саме: код ставки 20 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою; код ставки 7 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за ставкою 7 відсотків; код ставки 901 - у разі здійснення операцій з вивезення товарів за межі митної території України, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; код ставки 902 - у разі здійснення операцій з постачання на митній території України товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; код ставки 903 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування.
Відповідно до статті 187.1  Податкового кодексу України,  обов`язок складати та реєструвати податкові накладні виникає з моменту виникнення податкових зобов`язань з ПДВ під час здійснення господарської операції, що є об`єктом оподаткування ПДВ, за правилом першої події.
Судовим розглядом встановлено, що між ТОВ "УА-СИСТЕМИ" (підрядник) та АТ "Укртрансгаз" в особі філії УМГ "Львівтрансгаз" (замовник) укладені договори будівельного підряду № 1712000319 від 11.12.2017 р.; № 1712000321 від 11.12.2017 р.; № 1712000331 від 11.12.2017 р., умовами яких передбачено, що оплата за виконані у звітному періоді роботи проводиться протягом 30 (тридцяти) календарних днів після підписання актів здавання- приймання виконаних робіт.
Виконання вказаних операцій підтверджується актами  виконаних робіт: № 37_1_ПД КБЗК від 28.12.2018 р. за Договором № 1712000331 від 11.12.2017 р.; № 38_1_ПД_КБЗК від 28.12.2018 р. за Договором № 1712000321 від 11.12.2017 р.;  № 34_ПД КБЗК від 28.12.2018 р. за Договором № 1712000319 від 11.12.2017 р.
За результатами вказаних господарських операцій позивачем складені та зареєстровані податкові накладні: № 44 від 28.12.2018 р. на загальну суму  з ПДВ 279230,75 грн.; № 43 від 28.12.2018 р. на загальну суму з ПДВ 94312,34 грн.; № 39 від 28.12.2018 р. на загальну суму з ПДВ  4265228,21 грн. 
Крім того, 29.12.2018 р. за результатами здійснення господарських операцій  позивачем складено  та зареєстровано  податкові накладні:  № 59 на загальну суму  з ПДВ 279230,75 грн.; № 56 на загальну суму з ПДВ 94312,34 грн.; № 57 на загальну суму з ПДВ  4265228,21 грн. 
Як вбачається зі змісту податкових накладних від 28.12.2018 р. № 44  та від 29.12.2018 р. № 59, від 28.12.2018 р. № 43 та від 29.12.2018 р. № 56, від 28.12.2018 р. № 39  та від 29.12.2018 р. № 57, ці накладні складені з аналогічними показниками опису номенклатури товарів/послуг та сум ПДВ за аналогічними господарськими операціями.
Відповідачем не надано будь-яких доказів що позивачем складено та зареєстровано податкові накладні №№ 59, 56, 57 від 29.12.2018 р. за іншими господарськими операціями ніж податкові накладні  №№ 44, 43, 39 від 29.12.2018 р.
Таким чином, оскільки податкові накладні № 56, № 57, № 59 від 29.12.2018 р.  помилково складені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, то відсутні підстави для застосування до товариства штрафу за порушення строків реєстрації  цих накладних.
Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до  вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанова Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2020  р. – без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням  норм матеріального і процесуального права.
Доводи апелянта, що судом першої інстанції  під час прийняття оскаржуваного рішення  не враховані  висновки, викладені в постанові Верховного Суду по справі № 816/1990/17 від 26.06.2018 р., суд вважає безпідставними, так як зазначена постанова прийнята Верховним Судом щодо інших правовідносин, які стосуються  наявності підстав для  застосування відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних  у разі подання розрахунку  коригування до податкових накладних  після закінчення  строку для  реєстрації податкових накладних  в Єдиному реєстрі податкових накладних, а не щодо  порушення строків реєстрації податкових накладних, які помилково складені та зареєстровані товариством  щодо господарських операцій, за якими цим товариством вже своєчасно складені та зареєстровані податкові накладні.
Щодо інших доводів  апелянта суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Керуючись ст. ст. 77, 243, 271, 283, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2020 року по справі № 520/11161/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	О.А. Спаскін    Л.В. Любчич   	
Повний текст постанови складено  04.05.2020 року