ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/581/16-ц  Номер провадження 22-ц/814/901/20	Головуючий у 1-й інстанції Федорак Л. М.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2020 року 	м. Полтава  	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - судді - доповідача   Дорош А.І.
Суддів:     Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі:  Ачкасовій О.Н.  

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 

на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 25 серпня 2016 року,ухвалене суддею Федорак Л.М., повний текст рішення складено - дата не вказана

у справі за позовом  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до виконавчого комітету Овсюківської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 , про визнання права власності на частку у майні колгоспного двору, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до виконавчого Овсюківської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 , про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі.

     Позовна заява мотивована тим, що згідно витягу з погосподарської книги № 316 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) виконавчого комітету Рудківської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, технічного паспорта на житловий будинок та інформаційної довідки ТОВ «Бюро технічної інвентаризації міжрегіональне» житловий будинок з допоміжними господарськими побудовами (господарство) по АДРЕСА_1 відносилося до суспільної групи колгоспного двору, майно якого складається з: «А-1» - житловий будинок, «б» - погріб з шийкою, «Б» - сарай-літня кухня; «б1» - навіс, «В» - убиральня, «Г» - саж,      «д» - прибудова, «Д» - сарай, «Е» - літній душ, «Ж» - гараж, «№ 1» - яма вигрібна, «№ 2» - колодязь питний, «№ 3» - водогін, «№ 4» - огорожа. Станом на 01.07.1990 року головою колгоспного двору за вказаною адресою був ОСОБА_1 , членами цього двору були і позивачі. У свій час в силу скрутного матеріального становища членами колгоспного двору не було зареєстроване право власності на вищевказаний житловий будинок в органах державної реєстрації прав на нерухоме майно, тобто не отримано правовстановлюючих документів. На сьогоднішній час по наявних у позивачів документах позивачі не можуть зареєструвати своє право власності на нерухоме майно. Отже, на момент припинення колгоспного двору, його членами були ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , вказане майно належало їм на праві спільної власності у рівних частках, а саме по 1/3 частині. Просили суд визнати за ними як за членами колишнього колгоспного двору, право на частку у майні цього двору - право власності на 1/3 частину житлового будинку загальною площею 82,3 кв.м, житловою площею 47,2 кв.м з допоміжними господарськими побудовами, який розташований в АДРЕСА_1 , та в цілому складається з: «А-1» - житловий будинок, «б» - погріб з шийкою, «Б» - сарай-літня кухня; «б1» - навіс, «В» - убиральня, «Г» - саж, «д» - прибудова, «Д» - сарай, «Е» - літній душ, «Ж» - гараж, «№ 1» - яма вигрібна, «№ 2» - колодязь питний, «№ 3» - водогін, «№ 4» - огорожа.

         Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 25 серпня 2016 року - позов задоволено повністю.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину житлового будинку загальною площею 82,3 кв.м, житловою площею 47,2 кв.м з допоміжними господарськими побудовами, який розташований в АДРЕСА_1 , та згідно технічного паспорту в цілому складається з: «А-1» - житловий будинок, «б» - погріб, «Б» - сарай-літня кухня; «б1» - навіс, «В» - убиральня, «Г» - саж, «д» - прибудова, «Д» - сарай, «Е» - літній душ, «Ж» - гараж, «№ 1» - яма вигрібна, «№ 2» - колодязь, «№ 3» - водогін, «№ 4» - огорожа.
Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину житлового будинку загальною площею 82,3 кв.м, житловою площею 47,2 кв.м з допоміжними господарськими побудовами, який розташований в АДРЕСА_1 , та згідно технічного паспорту в цілому складається з: «А-1» - житловий будинок, «б» - погріб, «Б» - сарай-літня кухня; «б1» - навіс, «В» - убиральня, «Г» - саж, «д» - прибудова, «Д» - сарай, «Е» - літній душ, «Ж» - гараж, «№ 1» - яма вигрібна, «№ 2» - колодязь, «№ 3» - водогін, «№ 4» - огорожа.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до ст. 120 ЦК УРСР   майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно ст.121 ЦК УРСР  володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх його членів. Статтею 123 ЦК УРСР визначено, що розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовом про захист права приватної власності» до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій  військовій  службі,  навчання в учбовому закладі, хвороба). За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що житловий будинок по АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як членам колгоспного двору у рівних частках - по 1/3 частки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, просить стягнути солідарно з позивачів на свою користь сплачений судовий збір у розмірі 412,50 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 заперечує проти позовних вимог, оскільки вони порушують його право на власність. Вказує, що його ніхто не повідомляв про час і місце розгляду даної справи, копію позовної заяви та відповідних додатків до неї він не отримував, копію рішення суду ніхто не вручав. Зазначає, що він був головою зазначеного колгоспного двору і на даний час проживає за вказаною адресою, що його без його згоди позбавили права власності на майно, яке він викупив у колгоспу за власні кошти, оскільки на підставі ст. 120 ЦК УРСР у редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності відповідно до ст. 112 Кодексу. Між ним як головою колгоспного двору та ОСОБА_2 до 2016 року не велася розмова про поділ спільної часткової власності, про її наміри він не знав. При розгляді справи суд не прийняв до уваги вимоги законодавства, які повинні бути застосовані до правовідносин, що виникли раніше.

У відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду- залишити без змін. 

    Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
       Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
       Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

 Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що відповідно до виписки з погосподарської книги № 316, особовий рахунок № НОМЕР_1 , виконавчого комітету Рудківської сільської ради Гребінківського району Полтавської області за 1991-1994 роки головою колгоспного двору, що за адресою: АДРЕСА_1 , був ОСОБА_1 , членами цього двору також були: дружина - ОСОБА_2 та дочка - ОСОБА_3 (а.с. 17-18), яка згодом змінила прізвище на ОСОБА_3 (а.с. 9-11).

Згідно довідки виконкому Овсюківської сільської ради Гребінківського району Полтавської області № 277 від 23.04.2015 року у будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.с. 19).

Згідно довідки виконкому Овсюківської сільської ради Гребінківського району Полтавської області № 278 від 23.04.2015 року земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,14 га та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,18 га, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , не приватизовані і належать до земель запасу сільської ради (а.с. 20).
Згідно відповіді на запит комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 295 від 20.07.2016 року станом на 29.12.2012 року право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 в бюро не зареєстровано (а.с. 59).

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 63227138 від 11.07.2016 року, відомості про речові права на спірне нерухоме майно у реєстрі відсутні (а.с. 44).

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного позову є визнання права власності на частку у майні колгоспного двору.

Згідно ст. 120 ЦК УРСР   майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

 При ухваленні рішенні у справі, судом першої інстанції правильно встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 316 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) виконавчого комітету Рудківської сільської ради Гребінківського району Полтавської області за 1991-1994 роки головою колгоспного двору, що за адресою: АДРЕСА_1 , був ОСОБА_1 , членами цього двору також були: дружина - ОСОБА_2 та дочка - ОСОБА_3 (а.с. 17-18), тобто, судом першої інстанції було достовірно встановлено, що колгоспний двір сім`ї ОСОБА_1 нараховував 3 його члена.

Проте, під час розгляду справи по суті судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, які згідно вимог чинного ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, при цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що судом першої інстанції у справі ухвалене рішення під час дії ЦПК України у редакції 2010 року.

Згідно ч. 1 ст. 292 ЦПК України у редакції 2010 року  сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. 
По справі вбачається, що ОСОБА_1  брав участь у справі як третя особа, хоча, як встановив суд першої інстанції він був головою колгоспного двору і житловий будинок по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як членам колгоспного двору у рівних частках - по 1/3 частки.

У позові позивачі зазначили ОСОБА_1 як третю особу, а відповідачем -виконавчий комітет Овсюківської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, при цьому позивач не мотивувала у чому полягає порушення її прав саме вказаним відповідачем.

Згідно ст. 11 ЦПК України у редакції 2010 року суд розглядає цивільні п справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 33 ЦПК України у редакції 2010 року суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України у редакції 2010 року суд сприяє всебічного і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних ді і сприяє їхні здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, при розгляді справи по суті суд першої інстанції повинен був роз`яснити позивачам їх право замінити первісного відповідача - виконавчий комітет Овсюківської сільської ради Гребінківського району Полтавської області на належного відповідача, яким є ОСОБА_1 як голова колгоспного двору, або самостійно залучити його співвідповідачем у справі, чого суд першої інстанції не зробив.

Вбачається, що неправильно визначений правовий статус ОСОБА_1 , як третьої особи у справі, вплинув на його права та обов`язки при ухваленні судового рішення, оскільки рішенням суду за ним не було визнано право власності на спірний будинок.
Згідно п. 3,4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

По справі вбачається, що 13.07.2018 р. на адресу ОСОБА_1 були направлені судова повістка, копія ухвали суду та копія позовної заяви з доданими до неї документами, проте, відсутнє у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про отримання ОСОБА_1 судової повістки у судове засідання на 20.07.2016 р. 09 год. 30 хв. та вказаних судових документів. На а.с. 63 міститься рекомендоване повідомлення про вручення ОСОБА_1 судової повістки на 02.08.2016 р., у матеріалах справи відсутні докази про належне повідомлення ОСОБА_1 про судове засідання 25.08.2016 р.
Отже, зазначені третьою особою ОСОБА_1 підстави скасування рішення суду першої інстанції є обов`язковими у відповідності до вимог п. 3,4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України.
Оскільки ОСОБА_1 у даній справі є третьою особою, на яку рішенням суду не можливо покласти обов`язки та визнати за нею відповідні права, тому суд апеляційної інстанції позбавлений процесуального права ухвалити нове рішення у справі щодо прав та обов`язків ОСОБА_1 .
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 

По справі вбачається, що ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 412,50 грн., ця сума підлягає стягненню з позивачів на користь ОСОБА_1 .

Згідно п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 

Згідно п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права.

 Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381 - 384 ЦПК України,  Полтавський апеляційний суд  у складі колегії суддів  судової палати  з розгляду  цивільних справ, -     
П О С Т А Н О В И В:

      Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

      Рішення Гребінківського районного суд Полиавської обласиі від 25 серпня 2016 року -  скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до виконавчого комітету Овсюківської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 , про визнання права власності на частку у майні колгоспного двору - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 207,15 грн. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 квітня 2020 року.

СУДДІ:                А. І. Дорош                        О. А. Лобов В. М. Триголов