П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  724/2155/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Єфтеньєв О.Г.  
Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
10 березня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Курка О. П. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 07 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, ОСОБА_2 Руслана Дмитровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО 18 № 488822 від 13.12.2019 року, 
В С Т А Н О В И В :
в грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, ОСОБА_3 Дмитровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО 18 № 488822 від 13.12.2019 року.
Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 07.02.2020 позов задоволено частково: скасовано постанову серії ДПО18 №488822 від 13.12.2019 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 121 КУпАП, винесену поліцейським СРПП № 4 Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області Цвиком Р.Д. і надіслано справу на новий розгляд до Хотинського ВП Кельменецького ВП ГУНП в Чернівецькій області.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
В обгрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтвержується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема фотоілюстраціями.
Сторони в судове засідання не з`явились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином. Причини неявка суду не відомі. 10.03.2020 до суду надійшло клопотання Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про проведення судового засідання без участі представника.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
З огляду на викладене, колегія суддів, враховуючи скорочені терміни розгляду даної категорії справ, встановлені ч.5 ст.286 КАС України, визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, про що 10.03.2020 року було прийнято протокольну ухвалу. 
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №488822 від 13.12.2019 до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. за порушення п.п. 2.9 «в» ПДР України, адміністративна відповідальність за які передбачена ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Зі змісту постанови вбачається, що позивач 13.12.2019 року о 21:15 год. в м. Хотин по вул.Олімпійській, 41, Чернівецької області керував автомобілем ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 в якому в темну пору доби не освітлювався задній державний номерний знак, що не дає чітко визначити символи номерного знаку на відстані 20 м.
Позивач, вважаючи зазначену постанову протиправною, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Задовольняючи позов та надсилаючи справу на новий розгляд до компетентного органу суд першої інстанції виходив з того, що поліцейський Цвик Р.Д. при винесенні оскаржуваної постанови врахував положення ч. 6 ст. 121 КУпАП та п.п. 2.9 (в) Правил дорожнього руху України не в повній мірі та не в повній мірі керувався положеннями ст.ст. 33 та 284 КУпАП.
Суд першої інстанції зазначив, що в оскаржуваній постанові не зазначені докази на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення. Жодних доказів, що позивач керував транспортним засобом в якого номерний знак закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м в постанові не зазначено та дана обставина не визнавалася водієм під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським. Тому постанова в частині встановлення складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 6 ст.121 КУпАП у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху передбачених абзацом 5 п. 2.9 (в) є незаконною у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення - керування транспортним засобом з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.
Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду погоджується, з огляду на наступне.
Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема за ч.6 ст.121 КУпАП.
Відповідно до ч. 6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 2.9. (в) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що:
не належить цьому засобу;
не відповідає вимогам стандартів;
закріплений не в установленому для цього місці;
закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м;
неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Враховуючи відсутність будь-яких належних доказів вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 121 КУпАП, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної постанови серії ДПО 18 №488822 від 13.12.2019.
Щодо доводів апеляційної скарги про наявність належного доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме відеозапису з нагрудної камери поліцейського та фотоілюстрацій, суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних визначених ч.2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото і відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Частиною 3 та 4 статті 70 КАС України передбачено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.
Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Як встановлено під час судового розгляду, оскаржувана постанова не містить даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення і як наслідок, в силу вище зазначених положень ч.3 та 4 ст. 70 КАС України, даний доказ є недопустимим. А тому колегія суддів до уваги наданий відповідачем відеозапис ( відеозапис з нагрудної камери поліцейського) до уваги не приймає.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 24.01.2019 у справі № 592/5576/17.
Разом з тим, з наданого відповідачем відеозапису із нагрудної камери поліцейського, вбачається, що відповідачем зафіксовано розмову працівника поліції із позивачем після зупинки автомобіля.
Однак, на вказаному відеозаписі не зафіксовано вчинення позивачем правопорушення вказаного у оскаржуваній постанові, а саме, керування позивачем транспортним засобом ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 в якому в темну пору доби не освітлювався задній державний номерний знак, що не дає чітко визначити символи номерного знаку на відстані 20 м.
Відповідно до п. 12.1. Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС», затвердженої наказом МВС України № 111 27 березня 2009 року, фіксація правопорушення учасниками дорожнього руху за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, є фіксацією порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних засобів на електронний носій чи світлочутливу плівку, що може забезпечити визначення суті порушення та чітке зображення транспортного засобу, яким було вчинено правопорушення (його марку, колір, номерний знак) та, по можливості, водія, що знаходився за кермом.
Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1)   попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Також, згідно з ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.
Тому, щодо наданих відповідачем фото, колегія суддів зазначає, що надані фото не є належними та допустими доказами, оскільки відповідачем не зазначено показаннями яких технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото зйомки здійснено фото (а.с.34-35), якими на думку відповідача, зафіксовано вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Крім того, колегія суддів зазначає, що у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності вказано, що позивач 13.12.2019 року о 21:15 год. в м. Хотин по вул. Олімпійській, 41, Чернівецької області керував автомобілем ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 в якому в темну пору доби не освітлювався задній державний номерний знак, що не дає чітко визначити символи номерного знаку на відстані 20 м., чим порушив п. 2.9 (в) ПДР України.
Однак, жодних доказів, що позивач керував транспортним засобом в якого номерний знак закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м в постанові не зазначено та дана обставина не визнавалася водієм під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським.
Тому, як правильно зазначено судом першої інстанції, постанова в частині встановлення складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху передбачених абзацом 5 п. 2.9 (в) є незаконною у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення - керування транспортним засобом з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.
Тобто, поліцейський Цвик Р.Д. при винесенні оскаржуваної постанови врахував положення ч. 6 ст. 121 КУпАП та п.п. 2.9 (в) Правил дорожнього руху України не в повній мірі та не в повній мірі керувався положеннями ст.ст. 33 та 284 КУпАП.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку часткового задоволення позовних вимог.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області залишити без задоволення, а  рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 07 лютого 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту підписання і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.
          
Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Курко О. П.