ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 квітня 2020 року                   
м. Чернівці
справа № 727/2937/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Одинака О. О. 
суддів Лисака І.Н., Половінкіної Н.Ю.,
секретар Конецька Д.Г.

позивач ОСОБА_1 
відповідач  ОСОБА_2 

апеляційна скарга  ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 10 січня 2020 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Кодрян Л.І.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
В березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.
Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 535 690 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Посилався на те, що 17 січня 2018 року на території Республіки Польща сталася дорожньо-транспортна пригода. Водій транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 213 CDi, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 не пристосував швидкість до умов руху, в результаті чого призвів до наїзду на задню частину транспортного засобу марки Nissan, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався перед ним, спричинивши його пошкодження. 
В результаті ДТП, яка сталася з вини відповідача, значних пошкоджень зазнав автомобіль марки Mercedes-Benz Sprinter 213 CDi, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності позивачу.
В добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати шкоду.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Шевченківського районного суду міста Чернівці від 10 січня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 125 000 гривень.
Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що внаслідок неправомірних дій відповідача та з його вини, позивачу була завдана майнова шкода.
Доводи відповідача про те, що ОСОБА_2 перебував з власником транспортного засобу ОСОБА_1 у трудових відносинах, є безпідставними, оскільки вказані обставини не доведені належними, допустимими та достатніми доказами.
Нормами чинного законодавства не передбачено солідарного обов`язку, на виконання якого власник транспортного засобу та його фактичний володілець, в управлінні якого транспортний засіб знаходився, повинні відповідати солідарно.
Оскільки ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом володів ним на законних підставах, то він має нести відповідальність за завдані збитки.
Аргументи позивача про те, що ОСОБА_2 під час дорожньо-транспортної керував автомобілем на підставі договору оренди є необґрунтованими, оскільки на підтвердження вказаних доводів ОСОБА_1 не надано доказів.
Майнова шкода, завдана позивачу, як вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 213 CDi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП 17 січня 2018 року, з врахуванням фізичного зносу деталей, складає 112 059 гривень 84 копійки.
ОСОБА_4 визнав позов частково на суму 125 000 гривень, а часткове визнання позову на вказану суму не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Вказує на те, що суд першої інстанції не правильно визначив розмір матеріального збитку завданого позивачу, взявши до уваги висновок № 33-04-18 авто-товарознавчого дослідження про ринкову вартість та вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 213 CDi, складений 3 травня 2018 року експертом Павлишиним Я.Д.
Зазначав, що особа, яка завдала шкоди, має відшкодувати такі збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Узагальнені доводи та заперечень інших учасників справи
ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.
Посилається на те, що суд першої інстанції, визначаючи розмір збитків завданих позивачу, правильно взяв до уваги висновок № 33-04-18 авто-товарознавчого дослідження про ринкову вартість та вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 213 CDi, складений 3 травня 2018 року експертом Павлишиним Я.Д.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 213 CDi, реєстраційний номер НОМЕР_1 , дата реєстрації транспортного засобу 18 грудня 2012 року (а.с.7 т.1).
Згідно довідки, виданої начальником ТСЦ-7341 регіонального сервісного центру МВС у Чернівецькій області, станом на 6 лютого 2018 року транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter 213 CDi, 2009 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с.8 т.1).
В довідці комісаріату поліції на автомагістралі в місті Краків-Балице від 12 лютого 2018 року, KW-136/2018 зазначено, що внаслідок проведених процесуальних дій у справі про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 17 січня 2018 року, близько 19.45 год., на автомагістралі А4 387,600 км в місцевості Заляс, у напрямку до міста Катовіце, за участю ОСОБА_5 , водія автомобіля марки Mercedes, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ОСОБА_3 , водія автомобіля марки Nissan, реєстраційний номер НОМЕР_2 , встановлено хід подій на підставі показань учасників і пошкоджень, які були наслідком аварії. Вказано, що водій транспортного засобу марки Mercedes, не пристосував швидкість до умов руху, в результаті чого призвів до наїзду на задню частину транспортного засобу марки Nissan, який рухався перед ним, спричинивши його пошкодження. На ОСОБА_5 накладено штраф (а.с.9 т.1).
За спричинення загрози безпеці дорожнього руху – дорожню аварію на ОСОБА_2 , відповідно до законодавства Республіки Польща накладено штраф у розмірі 500 польських злотих 18 січня 2018 року, який сплачено відповідачем (а.с.16 т.1).
Згідно висновку № 29/18 експертного дослідження з вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 213 CDi, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеного 28 лютого 2018 року, судовим експертом Юзва С.Г., встановлено, що вартість матеріального збитку (з технічної точки зору), завданого власнику автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 213 CDi, 2009 року виготовлення, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження його транспортного засобу у ДТП 17 січня 2018 року, станом на час завершення виконання цього дослідження становить 535 690 гривень (а.с.11-15 т.1).
Згідно експертного висновку за результатами автотехнічного дослідження від 9 лютого 2018 року № 11, з фототаблицею, складеного експертом Давидовичем О.О., за заявою ОСОБА_2 надані відповіді на поставлені відповідачем питання та встановлено, що: 1) виходячи із наданих обставин ДТП водій автомобіля Nissan Interstar, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , що зупинився на проїжджій частині в темний час доби, повинен був забезпечити безпеку руху для інших транспортних засобів шляхом включення пристроїв зовнішнього освітлення, тобто діяти відповідно до вимог п.19.4, п.22.4 ПДР України, що узгоджені з дією Конвенції про дорожній рух, прийнятій у Відні, 8 листопада 1968 року; 2) з технічної точки зору, виходячи з наданих обставин ДТП, водій автомобіля Nissan Interstar, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , під час зупинки транспортного засобу на проїжджій частині в темний час доби, виконуючи вимоги п.19.4, п.22.4 ПДР України, що узгоджені з дією Конвенції про дорожній рух, прийнятій у Відні, 8 листопада 1968 року, в даному випадку мав технічну можливість запобігти зіткненню автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 213, державний номерний знак НОМЕР_1 ; 3) виходячи із наданих обставин ДТП водій автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 213, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , виконуючи рух в темний час доби повинен був діяти відповідно до вимог п.12.2 ПДР, а при виникненні небезпеки чи перешкоди п.12.3 ПДР, що не суперечить Конвенції про дорожній рух, прийнятій у Відні, 8 листопада 1968 року. Виходячи з проведених розрахунків в дослідницькій частині, в умовах даної дорожньої обстановки вибрана водієм ОСОБА_2 швидкість 65 км/год відповідала безпечній швидкості по видимості елементів дороги в напрямку його руху і в його діях невідповідностей вимогам п.12.2 ПДР в даному випадку не вбачається, що не суперечить Конвенції про дорожній рух, прийнятій у Відні, 8 листопада 1968 року; 4) в даній дорожній обстановці водій автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 213 ОСОБА_2 , рухаючись на даній ділянці дороги, не мав технічної можливості зупинити автомобіль до місця розташування автомобіля Nissan Interstar, тобто при виконанні з його боку вимог п.12.3 ПДР, що не суперечить Конвенції про дорожній рух, прийнятій у Відні, 8 листопада 1968 року; 5) виходячи з проведеного дослідження на підставі наданих вихідних даних, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 213 ОСОБА_2 не відповідностей вимогам правил ПДР, які не суперечать Конвенції про дорожній рух, прийнятій у Відні, 8 листопада 1968 року, в частині вимог ст.13 (швидкість та дистанція), що знаходилися б в причинному зв`язку з настанням даної ДТП не вбачається; виходячи з проведеного дослідження на підставі наданих вихідних даних, з технічної точки зору, в даному випадку, дії водія автомобіля Nissan Interstar, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.19.4, п.22.4 ПДР, що узгоджені з дією Конвенції про дорожній рух, прийнятій у Відні, 8 листопада 1968 року, ст.25 (п.1, пп.b.I), ст.30 (п.2, пп. a.d, п.4, пп.а), ст.32 (п.п.1,8,13, пп.а) та знаходилися в причинному зв`язку з настанням даної ДТП (а.с.69-78 т.1).
Відповідно до висновку експерта № 33-04-18 авто-товарознавчого дослідження про ринкову вартість та вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 213 CDi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з додатками до нього, складеного 3 травня 2018 року експертом Павлишиним Я.Д., встановлено, що ринкова вартість автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 213 CDi, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент виконання дослідження без врахування пошкоджень, отриманих в результаті ДТП 17 січня 2018 року, становить 321 153 гривень 56 копійок; вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 213 CDi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП 17 січня 2018 року, без врахування фізичного зносу деталей, станом на момент виконання дослідження, складає 310 430 гривень 64 копійки; вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 213 CDi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП 17 січня 2018 року, з врахуванням фізичного зносу деталей, станом на момент виконання дослідження, складає 112 059 гривень 84 копійок (а.с.80-129 т.1).
Відповідно інформації наданої окружним прокурором у м. Краків Республіки Польща з додатками, що надійшла на виконання міжнародного судового доручення встановлено, що 17 січня 2018 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій брав участь автомобіль марки Mercedes, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого був громадянин України ОСОБА_7 та автомобіль марки Nissan, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_8 . Поліція встановила, що ОСОБА_7 , який управляв автомобілем марки Mercedes, не пристосував швидкість їзди до умов руху, в результаті чого наїхав на задню частину автомобіля, який правильно їхав, а саме транспортного засобу марки Nissan, яким керував ОСОБА_8 . Відповідно до статті 86 параграф 1 Кодексу Правопорушень, за скоєння правопорушення ОСОБА_7 був покараний штрафом в розмірі 500 польських злотих. Він повністю оплатив штраф, поліція не має в наявності страхового полісу водія транспортного засобу марки Nissan. Не встановлено також, що водій транспортного засобу марки Nissan скоїв правопорушення (а.с.232-242 т.1).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 3 липня 2000 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_2 (а.с. 131 т.1).
Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 20269 ОСОБА_10 , яка є дружиною відповідача, встановлено, що вона перебувала на лікуванні у відділенні клінічної радіоонкології з блоком брахітерапії Національного інституту раку, з онкологічним захворюванням з 12 листопада 2018 року по 20 грудня 2018 року (а.с.230-231 т.1).
Відповідно до інформації наданої Регіональним сервісним центром в Чернівецькій області від 26 березня 2018 року № 31/24/08-988 за ОСОБА_2 зареєстровані транспортні засоби: марки «Ford Transit», 1997 року випуску, марки «Renault Kangoo», 2001 року випуску, марки «Mercedes-Benz 112 CDi», 1999 року випуску, марки «Fiat Scudo», 2005 року випуску, марки «Renault Megane Scenic», 2011 року випуску (а.с.24).
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну  скаргу  ОСОБА_1  слід задовольнити частково з наступних підстав.

Так, згідно частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

В статті 1166 ЦК України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 1 березня 2013 року роз`яснено, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції правильно зробив висновок про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача та з його вини, позивачу була завдана майнова шкоди. Однак, визначаючи розмір такої шкоди, суд допустив порушення норм матеріального та процесуального справа.
Висновок суду першої інстанції про визначення розміру збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу є помилковим, оскільки за правилами статей 1188, 1192 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у розмірі реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу враховується у випадку стягнення на користь потерпілого вартості такого майна. 
Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові 7 лютого 2019 року у справі №645/3746/16-ц.
З огляду на вказану правову позицію Верховного Суду, позивачу підлягає відшкодуванню реальна вартість виконання робіт, необхідних для відновлення автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 213 CDi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП 17 січня 2018 року, без врахування фізичного зносу деталей.
На підтвердження шкоди, завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в матеріалах справи містяться висновок № 29/18 експертного дослідження з вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 213 CDi, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складений 28 лютого 2018 року судовим експертом Юзва С.Г. та висновок експерта № 33-04-18 авто-товарознавчого дослідження про ринкову вартість та вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 213 CDi, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з додатками до нього, складений 3 травня 2018 року. Сторони клопотання про призначення судової експертизи не заявляли.
Оцінюючи вказані докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд виходить з такого.
Позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість.
За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що особливо важливо, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).
Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини 1-3 статті 89 ЦПК України).
Згідно з частинами 1, 5 та 6 статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
При складанні висновку № 29/18 експертного дослідження з вартості матеріального збитку, експерт ОСОБА_11 фактичний пробіг досліджуваного автомобіля не визначив, оскільки одометр автомобіля не включався по причині пошкодження його живлення.
Відповідно до пункту 7.11 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі-Методика товарознавчої експертизи) у разі якщо одометр технічно несправний або встановлено факт його заміни чи втручання, що призвело до зміни показань пробігу КТЗ, у подальших розрахунках слід виходити з нормативного пробігу з врахуванням строку експлуатації оцінюваного КТЗ.
Відповідно до вищезазначеного пункту Методики товарознавчої експертизи, з нормативного пробігу слід виходити у разі якщо одометр технічно несправний або встановлено факт його заміни чи втручання. Разом з тим, експерт встановив, що одометр не включався лише по причині пошкодження його живлення, а не його технічної несправності, а тому на думку суду, це не позбавляло експерта можливості встановити пробіг автомобіля.
Експерт ОСОБА_12 в суді першої інстанції пояснив, що величину пробігу на одометрі автомобіля не можливо було сфотографувати (зафіксувати) внаслідок пошкодження транспортного засобу, проте на одометрі він особисто бачив показник та може стверджувати, що величина пробігу автомобіля, що досліджувався, становила 1000070 км. Вказану обставину також підтвердив допитаний в якості свідка ОСОБА_2 .
Експерт ОСОБА_11 в суді першої інстанції пояснив, що знос запчастин досліджуваного автомобіля ним не визначався, оскільки вартість ремонту перевищувала вартість автомобіля, тому збитки дорівнювали вартості автомобіля.
З висновку експерта Павлишина Я.Д. № 33-04-18 від 3 травня 2018 року вбачається, що ним визначено коефіцієнт фізичного зносу досліджуваного транспортного засобу, який становить 0,7.
Відповідно до пунктів 7.36, 7.37 Методики товарознавчої експертизи ринкова вартість окремої складової частини враховує її комплектність і фактичний технічний стан, умови, у яких вона експлуатувалася (зберігалася), особливості кон`юнктури ринку регіону. Ринкова вартість складової частини КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу визначається за відповідною формулою. Коефіцієнт фізичного зносу розраховується за відповідною формулою.
Отже, експертом Павлишиним Я.Д. у висновку № 33-04-18 від 3 травня 2018 року при визначенні матеріального збитку, завданого позивачу, було правильно враховано коефіцієнт фізичного зносу досліджуваного транспортного засобу.
Крім того, згідно пунктів 3.1, 3.2, 3.3, 3.6 Методики товарознавчої експертизи основним підходом до визначення ринкової вартості КТЗ є порівняльний підхід. Порівняльний підхід ґрунтується на аналізі цін продажу (пропозиції) КТЗ, ідентичних або аналогічних оцінюваному на первинному чи вторинному ринках КТЗ, з відповідним коригуванням, що враховує відмінності між об`єктом порівняння та об`єктом оцінки. Під первинним слід розуміти ринок нових КТЗ, під вторинним - ринок КТЗ, які були в користуванні. Для визначення вартості за порівняльним підходом використовуються статистично усереднені цінові дані КТЗ, які були відчужені в Україні, за умов, що вони відповідають змісту поняття «ринкова вартість», зокрема ґрунтуються на даних ринку КТЗ і зведені в довідниках, до яких висуваються вимоги щодо науковості, об`єктивності, об`ємності інформації.
Найбільш вірогідним методом порівняльного підходу до оцінки КТЗ є метод, заснований на аналізі цін ідентичних КТЗ. За цим методом вартість визначається на базі середньої ціни продажу (пропозиції) ідентичного КТЗ з відповідним строком експлуатації. Подальше коригування враховує різницю між пробігом, комплектністю, укомплектованістю, технічним станом об`єкта порівняння та об`єкта оцінки.
У разі неможливості визначення вартості КТЗ з урахуванням цін ідентичних КТЗ допускається використання методу, заснованого на аналізі цін аналогічних транспортних засобів. За цим методом вартість КТЗ визначається відповідно до цінових даних, аналогічних, але не ідентичних КТЗ, з належним або скоригованим строком експлуатації. Подальше коригування вартості здійснюється шляхом врахування різниці між пробігом, комплектністю, укомплектованістю, технічним станом об`єкта порівняння та об`єкта оцінки.
Для визначення вартості складників КТЗ у разі відсутності цінової інформації дилера виробника КТЗ допускається використання відповідних даних, одержаних шляхом обстеження ринку регіону.
З пояснень експерта Юзви С.Г. в суді першої інстанції та його висновку вбачається, що вартість досліджуваного автомобіля визначалася ним за допомогою довідника «Бюлетень автотоварознавця» № 98. Експертом було досліджено ціну на аналогічні транспортні засоби, а саме вантажний автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 211 та Mercedes-Benz Sprinter 215, а також досліджено вартість легкового автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 211 та Mercedes-Benz Sprinter 215 та взято середню ціну з врахуванням цін на вказані автомобілі. Дані про вартість автомобілів з мережі Інтернет ним не бралися для дослідження, оскільки у вказаному довіднику було зазначено вартість аналогічних транспортних засобів.
Як встановлено з висновку експерта Павлишина Я.Д. № 33-04-18 від 3 травня 2018 року та його пояснень, наданих в судовому засіданні в суді першої інстанції, при визначенні вартості автомобіля ним проаналізовано вартість дев`яти аналогічних автомобілів, відомості про які взято, як з двох довідників «Бюлетень автотоварознавця», так і з мережі Інтернет.
З огляду на вказане, апеляційний суд при визначенні розміру матеріальної шкоди, завданої позивачу, бере до уваги висновок експерта Павлишина Я.Д. №33-04-18 від 3 травня 2018 року та визначає таку шкоду в розмірі 310 430 гривень 64 копійки.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід змінити.
Викласти мотивувальну частину рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 10 січня 2020 року в редакції цієї постанови.
Змінити резолютивну частину рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 10 січня 2020 року, визначивши суму матеріальних збитків, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в розмірі 310 430 гривень 64 копійки.
В решті рішення слід залишити без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.
З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстанції та стягнення суми матеріальних збитків в розмірі 310 430 гривень, що становить 57,95 відсотків від ціни позову (535 690 гривень)
З квитанції №0.0.997357815.1 від 26 березня 2018 року вбачається, що позивач за подання до суду позовної заяви сплатив судовий збір в сумі 5356 гривень 90 копійок (а.с.1 т.1).
З квитанції №0.0.998352797.1 від 27 березня 2018 року вбачається, що позивач за подання до суду заяви про забезпечення позову сплатив судовий збір в сумі 352 гривні 40 копійок (а.с.21 т.1).
З квитанції №МР_АВ180497BAV_12684405 від 26 лютого 2020 року вбачається, що позивач за подання до суду апеляційної скарги сплатив судовий збір в сумі 8035 гривень 35 копійок.
Отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 7965 гривень 2 копійки в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПКУкраїни, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 10 січня 2020 року змінити. 
Викласти мотивувальну частину рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 10 січня 2020 року в редакції цієї постанови.
Змінити резолютивну частину рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 10 січня 2020 року, визначивши суму матеріальних збитків, які підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 в розмірі 310 430 (триста десять тисяч чотириста тридцять) гривень 64 копійки.
В решті рішення залишити без змін.
Змінити розподіл судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 7965 (сім тисяч дев`ятсот шістдесят п`ять) гривень 2 копійки в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 8 квітня 2020 року.

Головуючий                                                 О.О. Одинак 

Судді:                                                          І.Н. Лисак        

                                                               Н.Ю. Половінкіна