УХВАЛА

07 квітня 2020 року 
Київ
справа №300/1782/19
адміністративне провадження №К/9901/9115/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гончарової І.А.,
суддів: Олендера І.Я.,  Ханової  Р.Ф., 
перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду  від 25.10.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2020 у справі №300/1782/19 за позовом ОСОБА_1  до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,
УСТАНОВИВ:
30.03.2020 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.10.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2020.
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області та просила визнати протиправною і скасувати вимогу Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі - ГУ ДФС в Івано-Франківській області) про сплату боргу (недоїмки) від 10.05.2019 № Ф-59696-52. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду  від 25.10.2019, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2020, позов задоволено.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з 24 жовтня 1995 року була зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності та здійснювала господарську діяльність на підставі торгового патенту.
10.05.2019 ГУ ДФС в Івано-Франківській області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-59696-52, згідно з якою заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску за 2017 - 2018 роки та I квартал 2019 року складає 21 030,90 грн.
Вирішуючи спір по суті, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що прийнята Головним управлінням ДФС в Івано-Франківській області вимога про сплату боргу (недоїмки) від 1.05.2019 № Ф-59696-52 у розмірі 21 030,90 грн є протиправною та підлягає скасуванню. 
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, не погодившись з судовими рішеннями, звернулося до Верховного суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення  Івано-Франківського окружного адміністративного суду  від 25.10.2019  та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2020 у справі №300/1782/19  скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, виходячи з наступного.
Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз змісту наведених норм дозволяє зазначити про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частиною п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1921 гривень (стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 07.12.2017 № 2246-VIII).
Враховуючи викладене, справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 192100 грн, відносяться до категорії справ незначної складності (за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).
З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скаржник звертається до Суду з матеріальною вимогою, предметом позову у справі №300/1782/19 є визнання протиправною та скасування вимоги від 10.05.2019 № Ф-59696-52 у розмірі 21   030,90 грн.
За таких обставин, з огляду на положення пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду  від 25.10.2019 та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2020 у справі №300/1782/19 не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, 
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС в Івано-Франківській області    на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду  від 25.10.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2020 у справі №300/1782/19 відмовити.
Надіслати особі, яка подала касаційну скаргу, копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                           І. А. Гончарова

Судді                                                                                                               І. Я. Олендер

                                                                                                                 Р. Ф. Ханова