22-ц/804/2063/20 
                                                                                242/5706/13-ц 
                                               
Головуючий у 1 інстанції Моцний О.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

      10 червня 2020 року Донецький апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

                   Головуючого суді Принцевської В.П.
                   суддів Биліни Т.І., Лопатіної М.Ю.
                   секретар Сидельнікова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 24 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Селидове про стягнення суми одноразової допомоги та щомісячних платежів, відшкодування шкоди, спричиненою професійним захворюванням,         
В С Т А Н О В И В:
        Позивач ОСОБА_1 14.11.2013 року звернувся до суду із позовом до відділення ФССНВВПЗ в м. Селидове про стягнення суми одноразової допомоги та щомісячних платежів відшкодування шкоди, спричиненої професійним захворюванням, у якому зазначив, що він з 2002 року перебував у трудових відносинах з ДП «Селидіввугілля» ВП «шахта Кукрахівська». 06.05.2009 року йому первинно було встановлено 30 % втрати працездатності по профзахворюванню і третю групу інвалідності та встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легенів пилової етіології, друга стадія, помірна течія, легенева недостатність першого ступеню. При розрахунку одноразової допомоги та щомісячних платежів відшкодування шкоди, спричиненої професійним захворюванням відповідачем була нарахована середньоденна заробітна плата 159 грн. 25 коп., тоді як за розрахунками позивача вона складає 169 грн. 58 коп. Вважає, що відповідачем неправильно розраховано суму середньодобового заробітку, в зв`язку з чим постанови відділення ФССНВВПЗ в м. Селидове є незаконними і необґрунтованими, а довідка підприємства ВП «Шахта Курахівська» є недостовірною. Просив суд стягнути з відповідача на його користь одноразову допомогу в зв`язку зі стійкою втратою професійної працездатності в розмірі виходячи з середньоденної заробітної плати в розмірі 169 грн. 58 коп., щомісячні виплати у зв`язку зі стійкою втратою працездатності в розмірі 30 % від середньоденної заробітної плати з дня винесення висновку МСЕК з 28.04.2009 року, а також стягнути понесені ним судові витрати.

             Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 24 березня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Селидове про стягнення суми одноразової допомоги та щомісячних платежів, відшкодування шкоди, спричиненою професійним захворюванням відмовлено.

             З вказаним рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 і оскаржив його в апеляційному порядку. Він посилається на те, що суд ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального і матеріального Закону. Просив скасувати оскаржуване рішення. 

             До суду позивач не з`явився, повідомлений про час і місце судового засідання судовою повісткою.  
             Представник відповідача до суду також не з`явилися, повідомлені про час і місце судового засідання судовою повісткою.
             ДП «Селидіввугілля» звернулося до суду з заявою про розгляд справи без присутності їх представника.

             Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним залишити без  задоволення апеляційну скаргу з наступних підстав.

        Судом правильно встановлено, що 26.05.2009 року позивач звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Селидове (далі ФССНВ та ПЗ)  з заявою про призначення страхових виплат у зв`язку з отриманням професійного захворювання під час роботи на ВП «шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля».
       Згідно довідки КЛПУ «Обласна клінічна лікарня профзахворювання» від 27.02.2009 року ОСОБА_1   встановлено діагноз хронічне обструктивне захворювання легенів пилової етіології, друга стадія, помірна течія, легенева недостатність першого ступеню. Захворювання професійне – первинно.
      16.03.2009 року було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання, що стався з ОСОБА_1 .
       Згідно висновку МСЕК від 06 травня 2009 року ОСОБА_1 було вперше встановлено 30% втрати професійної працездатності по професійному захворюванню з 06 травня 2009 року безстроково та його визнано інвалідом 3 групи.

         Відповідно до п. 10 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання спричинили втрату працездатності» середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України. 

          Відповідно до п. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою КМУ №1266 від 26.09.2001 року  зі змінами внесеними постановою КМУ №193 від 22.02.2006 року, розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід) для застрахованих осіб (включаючи осіб, які працюють неповний робочий день (робочий тиждень) та добровільно застрахованих осіб), є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок. Місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин (тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком), виключаються з розрахункового періоду.

         Як вбачається з позовних вимог, позивач не погоджуючись з довідкою про встановлення середньоденною заробітної платив розмірі 159 грн. 25 коп., просить суд визнати правильною суму його середньоденної зарплати в розмірі 169 грн. 58 коп., посилаючись на, те що в  період з березня 2008 року по березень 2009 року він не працював, заробітну плату не отримував,  згідно  рішення Апеляційного суду Донецької області від 30.08.2010 року йому встановлено розмір середньоденної заробітної плати у розмірі 159 грн. 25 коп., що є підставою для перерахунку призначених страхових виплат. 

      В статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
     Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги і дійшов висновку, що вони є безпідставними.
Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
В статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
        Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
        В статті 13 ч. 1, ч. 3 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
        Учасник справи розпоряджується своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

             Судом досліджувалися матеріали справи № 2-1791-2010  та прийняте по даній справі рішення Селидівського міського суду Донецької області від 22.12.2010 року залишене без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 23.03.2011 року. 
             З цих судових рішень вбачається, що 26.05.2009 року позивач звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Селидове (далі ФССНВ та ПЗ)  з заявою про призначення страхових виплат у зв`язку з отриманням професійного захворювання під час роботи на ВП «шахта «Курахівська» ДП «Селидіввугілля». 
            Державним підприємством «Селидіввугілля» ВП «Шахта Курахіська» надана довідка  про середню заробітну плату за період з вересня 2008 року по лютий 2009 року  для розрахунку страхових виплат, при цьому середня заробітна плата складає  50,21 грн. на підставі Порядку, який затвердженого постановою КМУ №1266 від 26.09.2001 року.     
             Постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві  та професійних захворювань України у м. Селидове від 02 червня 2009 року позивачу призначені страхові виплати у вигляді: допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю в сумі 434,88 грн., одноразової допомоги у розмірі 40140 грн. та щомісячних страхових сум у розмірі 458,52 грн. 
           Також з матеріалів справи № 2-1791-2010 вбачається, що позивач вважав, що страхові виплати йому повинні розраховуватися на підставі довідки № 692 від 20.05.2009 року про середню заробітну плату, яку видано ДП «Селидіввугілля» для розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача в іншій цивільній справі, на підставі Порядку, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08  лютого 1995 року.
           Тобто на цей час, звертаючись з вказаним позовом, ОСОБА_1 знов переплутав, на підставі якої довідки відповідачем 02 червня 2009 року призначені страхові виплати. Позивач вважає, що страхові виплати йому призначені на підставі довідки № 692 від 20.05.2009 року про середню заробітну плату, яку видано на підставі Порядку, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08  лютого 1995 року.     
             Але обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплати  загальнообовязковим державним соціальним страхуванням регулюється нормами  Постанови КМУ України «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу,  грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним  соціальним страхуванням» №1266 від 26 вересня 2001 року, згідно якого 2 червня 2009 року позивачу були призначені страхові виплати на підставі іншої довідки, яку було надано Державним підприємством «Селидіввугілля» за період з вересня 2008 року по лютий 2009 року  для розрахунку страхових виплат. І ця довідка не є предметом позову в даній цивільній справі. 

      З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним залишити без задоволення апеляційну скаргу позивача, а рішення суду залишити без змін.

           Керуючись ст. 375, ст. 381, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

                                                                        ПОСТАНОВИВ:
        Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
        Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 24 березня 2014 року залишити без змін.

        Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

         Судді