ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" травня 2020 р.                                    Справа№ 910/17838/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Чорногуза М.Г.
суддів:            Мальченко А.О. 
          Агрикової  О.В. 
 секретар судового засідання: Бовсунівська Л.О.
за участю представників сторін: 
від позивача Шморгун Р.М. довіреність № 1 від 17.12.19 
від відповідача Єрмоленко Н.М., ордер довіреність № КС621856 від 07.05.20 
вільний слухач ОСОБА_3 
розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укршляхбуд"
на рішення Господарського суду міста Києва від 10 березня 2020 року (повний текст складено 12.03.2020 р.)
у справі № 910/17838/19 (суддя Алєєва І.В.)
за позовом Фізичної особи-підприємця Поп Оксани Іванівни, 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укршляхбуд", 
про стягнення 353 887, 68 грн., -
встановив:
1.          Короткий зміст позовних вимог:
1.1.          Фізична особа-підприємець Поп Оксана Іванівна звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення 353 887, 68 грн. (а.с.1-5).
1.2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав зобов`язань з розрахунку за укладеним договором.

2.          Короткий зміст рішення суду першої інстанції:
2.1.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 10 березня 2020 у справі №910/17838/19 позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Укршляхбуд" на користь ФОП Поп О.І. грошові кошти: заборгованість - 327 600,00 грн., інфляційні втрати - 13963,13 грн. та витрати зі сплати судового збору - 5 272,47 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 78-82).

3.          Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
3.1.          ТОВ "Укршляхбуд" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

4.          Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:
4.1.          У апеляційній скарзі відповідач зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінки тому, що договір №06 ним не укладався, а видаткові накладні№РН-00037 та №РН-00038 не підписувались, зазначені у них матеріальні цінності позивачем не отримувались.
4.2.          Також відповідач зазначає, що надані позивачем видаткові накладні не містять ні посади, ні прізвища особи, яка від імені відповідача підписала ці накладні. Також позивачем не надано довіреності, якими уповноважено конкретну особу на отримання від імені відповідача матеріальних цінностей.
4.3.          Скаржник посилається на те, що у договорі базисом поставки зазначено с. Гудя , Виноградівського району, а у видаткових накладних зазначено с. Клячаново.

5.          Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:
5.1.          Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що відповідачем не надано зразків підпису директора відповідача Артюняна Г.В., інший зразок печатки, матеріали службового розслідування, тощо.
5.2.          Суддею першої інстанції перевірено наявність оригіналу договору та видаткових накладних під час судового засідання 10.03.2020 р.
5.3.          Відповідачем, на думку позивача використано отриманий асфальтобетон в процесі виконання укладеного з Вилоцькою селищною радою договору №10 від 16.10.2018 щодо капітального ремонту ділянки дороги по вул. Т. Шевченка №1 в смт. Вилок до вул. Ю.Гагаріна.

6.          Розподіл справи:
6.1.           22.04.2020 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали судової справи № 910/17838/19 разом з матеріалами апеляційної скарги ТОВ "Укршляхбуд" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Мальченко А.О.
6.2.           23.04.2020 ухвалою Північного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укршляхбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 10 березня 2020 року у справі № 910/17838/19 та повідомлено учасників справи про те, що судове засідання у справі відбудеться 19 травня 2020 року.
6.3.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.05.2020 р. зобов`язано Фізичну особу-підприємця Поп Оксану Іванівну надати до Північного апеляційного господарського суду для огляду у судовому засіданні оригінал наступних документів: Договір № 05 від 20.11.2018 року, видаткові накладні № РН-00037 від 27.11.2018 р. та № РН-00038 від 28.11.2018 року.

7.          Інші процесуальні дії у справі:
7.1.          У судовому засіданні 19 травня 2020 року представник відповідача заявив клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.
7.2.          З метою надання представнику відповідача можливості ознайомитись з матеріалами справи, колегією судді оголошено перерву у судовому засіданні до 15.30 19.05.2020 р.
7.3.          У судовому засіданні 19 травня 2020 року представник позивача надав на огляд суду оригінали Договору № 05 від 20.11.2018 р. та видаткових накладних № РН-00037 від 27.11.2018 р. і № РН-00038 від 28.11.2018 р., які колегією суддів досліджено та встановлено відповідність залучених до матеріалів справи копій наданим для огляду у судовому засіданні оригіналам документів.
7.4.          Представник відповідача заявив усне клопотання про призначення експертизи, яке обґрунтовував в посиланням на аналогічні до викладених у апеляційній скарзі твердження про "заперечення відповідачем факту підписання договору та видаткових накладних".
7.5.          Представник позивача у судовому засіданні 19 травня 2020 року проти задоволення клопотання про призначення експертизи заперечував.
7.6.          Щодо усного клопотання відповідача про призначення експертизи колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 258 ГПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені клопотання особи, яка подала скаргу.
Особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження (ч. 1 ст. 266 ГПК України).
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 256 ГПК України).
Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 22 ст. 118 ГПК України).
Повний текст оскаржуваного рішення складено 12.03.2020 р, отже останнім днем строку на апеляційне оскарження було 01.04.2020 р.
З апеляційною скаргою відповідач звернувся 27.03.2020 р., апеляційна скарга клопотань про призначення експертизи, - не містить.
Клопотання про призначення експертизи заявлено усно у судовому засіданні 19.05.2020 р., тобто із порушенням визначеного ГПК України строку та без клопотання та обґрунтування причин для його поновлення, що відповідно до ст. 118 ГПК України є підставою для залишення такого клопотання без розгляду.
Також слід зазначити, що за змістом п. 6 ч. 1 ст. 267 ГПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду за клопотанням сторін та інших учасників справи вирішує в т.ч. питання про призначення експертизи.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання (ч. 2 ст. 270 ГПК України).
Вказане свідчить про те, що можливість вирішення судом апеляційної інстанції питання про призначення експертизи на стадії розгляду справи по суті та, відповідно поза порядком підготовки справи до розгляду, - не передбачено.
Крім того, за змістом ст. 99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
В силу приписів ст. 73 ГПК України висновок експерта є одним із засобів доказування в господарському процесі.
Отже, заявляючи клопотання про призначення судової експертизи відповідач мав обґрунтувати неможливість надання ним експертного висновку у строки, встановлені для подання доказів, те, що поставлені на вирішення експерта питання входять до предмету доказування у даній справі, а також те, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
Відповідачем не обґрунтовано неможливість самостійного одержання доказів та надання експертного висновку у строки, встановлені для подання доказів (разом з відзивом на позов).
В процесі розгляду справи судом першої інстанції відповідачем не заявлялось клопотань про призначення експертизи, а також про витребування у позивача оригіналів доданих до позовної заяви документів. Апеляційна скарга також не містить ані клопотань про призначення експертизи, ані переліку запропонованих на вирішення експерта питань, ані пропозицій щодо експертної установи та про покладення на якусь конкретну сторону витрат з оплати експертизи.
Крім того, у процесі розгляду справи судом першої інстанції, відповідачем не було подано заяв у порядку ч. 11   ст. 80 ГПК України.
Таким чином, відповідачем не обґрунтовано існування умов, з якими ст. 99 ГПК України пов`язує можливість призначення експертизи, з огляду на що колегія суддів приходить до висновку про те, що у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи слід відмовити.
7.7.          У судовому засіданні 19 травня 2020 року представник відповідача надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
7.8.          Представник позивача у судовому засіданні 19 травня 2020 року надав пояснення, у яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
8.          Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи:
8.1.           20.11.2018 між ФОП Поп О.І., як продавець та ТОВ "Укршляхбуд", як покупцем укладено договір № 5 поставки асфальтобетону типу А-10, об`ємом 117 тонн на загальну суму 327 600, 00 грн. (а.с. 6-9).
8.2.          Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Покупцеві асфальтобетон типу А-10 на місці виготовлення, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити вартість поставленого товару.
8.3.          Пунктом 5.1. Договору визначено, що моментом поставки є момент фактичного приймання-передачі товару, що фіксується підписами на видатковій накладній.
8.4.          Відповідно до накладних № РН-00037 від 27.11.2018 Постачальник передав, а Покупець отримав товар об`ємом 100 тонн на суму 280 000, 00 грн., та №РН-00038 від 28.11.2018 Постачальник передав, а Покупець отримав товар об`ємом 17 тонн на суму 47 600, 00 грн. (а.с. 10-11).

9.          Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:
9.1.          Моментом поставки є момент фактичного приймання-передачі Товару Сторонами (представниками сторін) на АБЗ с. Гудя, Виноградівський р-н, Закарпатської обл., що фіксується підписами у видатковій накладній (п. 5.1 Договору).
9.2.          У п. 5.3 Договору в т.ч. зазначено, що приймання-передача товару здійснюється уповноваженими представниками сторін.
9.3.          Відповідач піддає сумніву підпис його представника на договорі проте при цьому, відповідач не піддає сумніву ідентичність відтиску його печатки на договорі та накладних.
9.4.          Разом з тим, відповідачем не надано жодних доказів того, що будь-яка особа підприємства відповідача була притягнута до відповідальності за незаконне користування печаткою чи докази втрати печатки (в т.ч. і у період підписання Договору №05 від 20.11.2018 р. та видаткових накладних №РН-00037 та №РН-00038). Також відповідачем не надано доказів звернення до правоохоронних органів з приводу підроблення документів або викрадення чи привласнення штампів чи печаток відповідача.
9.5.          Таким чином,   відтиск печатки підприємства, наявний на договорі №05 від 20.11.2018 р. та видаткових накладних №РН-00037 та №РН-00038 є не обов`язковим, але підтверджує факт підпису договору та видаткових накладних уповноваженою особою підприємства.

10.          Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:
10.1.          Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог абз.9 ч.2   ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"   надані до матеріалів справи видаткові накладні містили такі обов`язкові реквізити, як дату їх складання; назву підприємства, від імені якого складено документи і якому здійснюється поставка за цими накладними; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; особисті підписи в графі "відвантажив" та "отримав", які засвідчені   відтисками печаток сторін.
10.2.          Встановивши наявність відтиску печатки відповідача на спірних документах та, враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, з урахуванням ненадання відповідачем доказів того, що печатка була загублена, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа, а також враховуючи те, що матеріалами справи підтверджено, а відповідачем не спростовано факт отримання асфальтобетону та не надано доказів здійснення відповідачем оплати товару, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 327600,00 грн. 
10.3.          Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат, з урахуванням того, що такі нарахування здійснюються за повний місяць існування заборгованості, періодів зі які здійснено нарахування таких сум, колегія суддів визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню у сумі 13963,13 грн.
10.4.          Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3 %, колегія суддів визнає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що такий розрахунок є арифметично вірним, а відповідно вимоги про стягнення 3% річних є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме у розмірі 9936, 0 грн.

11.          Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:
11.1.          Колегія суддів зазначає, що твердження відповідача про те, що судом першої інстанції не надано оцінки доводам відповідача про те, що договір №06 ним не укладався, а видаткові накладні№РН-00037 та №РН-00038 не підписувались, зазначені у них матеріальні цінності позивачем не отримувались, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, оскільки відповідачем на надано жодних доказів на підтвердження зазначених обставин.
Відповідач до відзиву на позов не надав ані "заяву свідка" ОСОБА_3 , який на дату укладення договору виконував обов`язки директора відповідача щодо не підписання ним договору №05 та видаткових накладних №РН-00037 та №РН-00038, ані документально оформлених результатів "службового розслідування".
Заяви, у порядку ч. 11   ст. 80 ГПК України, про те, що додані до справи документи (копії договору №05 та видаткових накладних №РН-00037 та №РН-00038) викликають сумніви з приводу їх достовірності або є підробленим, з прохання про виключення їх з числа доказів і розгляду справу на підставі інших доказів, - до матеріалів справи не додано.
Неможливості своєчасного заявлення клопотань про витребування оригіналів документів та призначення експертизи, - відповідачем не обґрунтовано, а відповідно і не доведено неможливості надання ним експертного висновку у строки, встановлені для подання доказів (разом з відзивом на позов).
11.2.          Твердження скаржника про те, що надані позивачем видаткові накладні не містять ні посади, ні прізвища особи, яка від імені відповідача підписала ці накладні, а також про те, що позивачем не надано довіреності, якою уповноважено конкретну особу на отримання від імені відповідача матеріальних цінностей також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції з огляду на те, що відтиск печатки відповідача на договорі №05 від 20.11.2018 р., а також видаткових накладних №РН-00037 від 27.11.2018 та №РН-00038 від 28.11.2018 р., за відсутності доказів неправомірності використання печатки відповідача, свідчить про участь відповідача у таких господарських операціях. 
Слід також зазначити, що у постанові від 20.12.2018 у справі №910/19702/17   Верховний Суд дійшов висновку, що: "відсутність у видаткових накладних назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки покупця, не може свідчить про те, що такі видаткові накладні є неналежними доказами у справі. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними."
11.3.          Твердження скаржника про те, що у договорі базисом поставки зазначено с. Гудя , Виноградівського району, а у видаткових накладних зазначено місце складання  с. Клячаново факту поставки відповідачу товарно-матеріальних цінностей за вказаними накладними не спростовують.  Відповідно до п. 1.1 постачальник на умовах цього договору зобов`язується передавати у власність покупцеві асфальтобетон, на місці виготовлення, а покупець зобов`язується приймати на місці АБЗ с. Гудя, Виноградівського району товар на умовах цього договору. Прийняття відповідачем асфальтобетону в іншому місці ніж передбачено договором  не спростовує факту виконання умов договору щодо передачі асфальтобетону.

12.          Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду:
12.1.           Матеріалами справи підтверджено, а відповідачем не спростовано порушення прав позивача на отримання оплати поставленого товару у встановленому договором розмірі та строк. 

13.          Посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:
13.1.           Стаття 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
13.2.           Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст.5 ГПК України).
13.3.          Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 14 ГПК України).
13.4.          Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. ст. 79 ГПК України). 
13.5.          Відповідно до ст. 79 ГПК України, згідно яких наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
13.6.          За змістом 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
13.7.          Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 5, 6, 7 ст. 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Документи, отримані за допомогою факсимільного чи інших аналогічних засобів зв`язку, приймаються судом до розгляду як письмові докази у випадках і в порядку, які встановлені законом або договором.
13.8.           Положеннями ч. 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
13.8.          Частиною 1 статті 668 ЦК України передбачено, що ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом.
13.9.          Частинами 1-3 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
13.10.          Згідно із положеннями   Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні":
- підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9);
- первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або   інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки   не перешкоджають можливості ідентифікувати особу,   яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості   про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. (частина друга статті 9);
- господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (стаття 1).
- первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію (стаття 1). 
13.11.          За приписами Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого   наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88   (з подальшими змінами і в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин):
- господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. (абзац другий пункту 2.1);
- первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (абзац перший пункту 2.1 в редакції, чинній з 26.05.2017);
- первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або   інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (абзац перший пункту 2.1 в редакції, чинній з 26.05.2017);
- документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути   скріплений печаткою. (абзац перший пункту 2.5);
- первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників. (пункт 2.15).
13.12.          Видаткова накладна у разі належного її оформлення та відповідності вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинним обліковим документом, який фіксує та підтверджує господарську операцію і є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.
13.13.          Визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця).
У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару. 
Відповідно до   статті 58-1 Господарського кодексу України   суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності   печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Виготовлення, продаж та/або придбання печаток здійснюється без одержання будь-яких документів дозвільного характеру.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду   від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18 та від 29.01.2020 р. у справі №916/922/19.

14.          Висновки Північного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги:
14.1.           Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення ґрунтується на засадах верховенства права, є законним, - ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права і обґрунтоване, - прийняте на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
14.2.          Рішення Господарського суду міста Києва від 10 березня 2020 року у справі №910/17838/19 залишити без змін.
14.3.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укршляхбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 10 березня 2020 року у справі №910/17838/19 залишити без задоволення.

15.          Розподіл судових витрат:
15.1.           Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укршляхбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 10 березня 2020 року у справі №910/17838/19 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10 березня 2020 року у справі №910/17838/19 залишити без змін.
3. Судові витрати, у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Укршляхбуд".
4. Справу №910/17838/19 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено - 20.05.2020 р. 

Головуючий суддя                                                            М.Г. Чорногуз 

Судді                                                                                А.О. Мальченко

                                                                                О.В. Агрикова