Ухвала
Іменем України
 
03 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 426/21677/18
провадження № 61-2957ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,
розглянув касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Луганського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування моральної шкоди, 
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про відшкодуванняморальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 08 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 800 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Не погоджуючись із цим рішення Військова частина НОМЕР_1 оскаржила його в апеляційному порядку.
Ухвалою Луганського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 визнано неподаною та повернуто скаржнику.
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що Військовою частиною НОМЕР_1 недоліки, зазначені в ухвалі Луганського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року щодо сплати судового у встановлений строк цією ухвалою не виконані, що стало підставою для повернення апеляційної скарги.
У лютому 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Луганського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року, у якій заявник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що строк на усунення недоліку, зазначеного в ухвалі Луганського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року, ним не пропущено, оскільки відповідно до порядку реєстрації вхідної кореспонденції вказана ухвала апеляційного суду ним отримана 23 вересня 2019 року.
Ухвалою Верховного Суду від 24 лютого 2020 року касаційну скаргу залишено без руху, оскільки заявник не порушувала питання про поновлення строку на касаційне оскарження та з підстав несплати судового збору.
На виконання ухвали у встановлений строк заявник надіслав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження із наведенням причин його пропуску та доказ сплати судового збору.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі – Закон № 460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).
Касаційна скарга у цій справі подана 07 лютого 2020 року, а тому вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-ІХ.
Згідно з частинами першою та другою статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження мотивоване тим, що ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2020 року повернуто касаційну скаргу з підстав невиконання ухвал про залишення касаційної скарги без руху. 
Ураховуючи, що заявник повторно звернувся із касаційною скаргою у розумний строк, причини пропущення процесуального строку є поважними, є підстави для його поновлення.
Водночас у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.
За правилами частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо:
1) Верховний Суд вже викладав в своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у відповідності з таким висновком; або
2) правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.
За вказаною нормою, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.
Проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.
Згідно з частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
За правилами частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Встановлено, що ухвалою Луганського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху. Скаржнику надано строк для усунення недоліків впродовд десяти днів з дня отримання копії ухвали, а саме для сплати судового збору.
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (трек-номер 9340406889651) копію ухвали Луганського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року представник Військової частини НОМЕР_1 отримав 19 вересня 2019 року.
Тобто, останній день виконання вимог вказаної ухвали суду сплив 30 вересня 2019 року. Скаржник сплатив судовий збір 01 жовтня 2019 року, тобто з пропуском десятиденного строку, встановленого апеляційним судом.
Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Водночас відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
08 жовтня 2019 року на адресу Луганського апеляційного суду від скаржника надійшло платіжне доручення від 01 жовтня 2019 року № 1179 про сплату судового збору.
 
Зважаючи, що скаржник сплатив судовий збір за межами встановленого судом процесуального строку, ухвалою Луганського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року йому запропоновано надати клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги.
Проте скаржник не клопотав про продовження строку для усунення недоліків, а шляхом подання доказів про реєстрацію кореспонденції у Військовій частині НОМЕР_1 23 вересня 2019 року інформував, що процесуальний строк не пропущений.
Верховний Суд виходить з того, що у цій справі строк виконання ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху необхідно відраховувати саме з дати вручення працівником пошти представнику Військової частини НОМЕР_1 рекомендованого повідомлення. Дата реєстрації ухвали за правилами документообігу військової частини, на що посилається заявник, не є датою отримання копії цієї ухвали. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 затверджені Правила надання послуг поштового зв`язку (далі - Правила), які визначають порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та регулюють відносини між ними.
Пунктом 2 цих Правил визначено, що повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу – повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.
Отже, дата зазначена у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення є датою вручення реєстрованого поштового відправлення.
Аналогічний висновок про те, що належним і достовірним доказом, який свідчить про дату отримання рекомендованого листа є дата зазначена уповноваженою особою в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яка засвідчена підписом такої особи, викладений у постанові Верховного Суду від 24 березня 2020 року у справі №826/11502/18.
У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Отже, оскільки Військова частина НОМЕР_1 у строк, встановлений ухвалою Луганського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року, не виконала вимоги про сплату судового збору, не скористалася правом клопотати про продовження процесуального строку із зазначенням поважності причин його пропуску, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання апеляційної скарги неподаною та її повернення скаржнику.
Водночас таке повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із апеляційною скаргою, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (частина сьому статті 185 ЦПК України).
Ураховуючи, що касаційна скарга Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Луганського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року є необґрунтованою, правильне застосовування судами норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, на підставі частини п`ятої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду оскаржуваного судового рішення.
Керуючись статтею 390, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Поновити Військовій частині НОМЕР_1 строк на касаційне оскарження ухвали Луганського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Луганського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування моральної шкоди відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             В. В. Яремко
                                                                                                                         А. С. Олійник 
                                                                                                                         С. О. Погрібний