Справа № 991/3361/20
Провадження № 1-кс/991/3462/20

У Х В А Л А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2020 року                                                                        м.Київ 

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
заявника ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції), 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Вищого антикорупційного суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
27.04.2020 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга  ОСОБА_3  на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі – ЄРДР) відомостей про кримінальне правопорушення за заявою від 16.04.2020.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 28.04.2020 скаргу адвоката ОСОБА_3  було призначено до розгляду.
І. Вимоги скарги.
У скарзі  ОСОБА_3 повідомив, що 16.04.2020 ним було подано заяву в порядку ст. 214 КПК України на адресу Директора Національного антикорупційного бюро України (далі – НАБУ) ОСОБА_4 про кримінальне правопорушення посадових осіб, серед яких прокурор Донецької області ОСОБА_5 , його помічник ОСОБА_6 , заступники прокурора Донецької області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , керівник місцевої Маріупольської прокуратури № 1 ОСОБА_9 та прокурор ОСОБА_10 , а також слідчий Жовтневого РВ Маріупольського ГУ МВД України в Донецькій області ОСОБА_11 . У діях цих осіб заявник вбачає ознаки складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 376, ч. 2 ст. 382, ст. 256, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 194 (1) ч. 3 ст. 355, ч. 3 ст. 209, ст. 368-2 КК України.
Відомості, які містились у заяві ОСОБА_3 від 16.04.2020, не були внесені уповноваженими особами НАБУ до ЄРДР, а тому заявник просить суд зобов`язати директора НАБУ ОСОБА_4 внести до ЄРДР відомості про злочини у заяві від 16.04.2020 та розпочати досудове розслідування, а також виконати інші процесуальні дії, які він зобов`язаний вчинити у встановлений законом строк.

Під час судового розгляду  ОСОБА_3 надав додаткові пояснення, підтримав вимоги скарги та просив їх задовольнити.
Представник НАБУ в судове засідання не з`явився, однак надіслав письмові пояснення по суті скарги та просив відмовити у її задоволенні.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
ІІ. Обставини, встановлені слідчим суддею. 
Під час розгляду скарги встановлено, що у заяві  ОСОБА_3 від 16.04.2020 надавались відомості про можливі кримінальні правопорушення, які вчинялись керівництвом прокуратури Донецької області, Маріупольської місцевої прокуратури № 1 та слідчим Жовтневого ВП Маріупольського ВП ГУНП у Донецькій області. Заявник повідомив, про:
-незаконне відкриття кримінального провадження відносно нього;
-обмеження права власності та обмеження права пересування заявника під час кримінального переслідування за відсутності достатніх підстав;
-невиконання судових рішень;
-неповернення майна заявника після закриття кримінального провадження відносно нього, тощо.
У своїй заяві  ОСОБА_3 наводить відомості відносно конкретних осіб, які можуть бути причетними до вчинення кримінальних правопорушень та вказує на дії, які, на його думку, можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 376, ч. 2 ст. 382, ст. 256, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 194 (1) ч. 3 ст. 355, ч. 3 ст. 209, ст. 368-2 КК України.
Представник НАБУ надіслав пояснення у справі, у яких повідомив, що до НАБУ надійшло звернення ОСОБА_3 від 16.04.2020 з приводу можливих протиправних дій та бездіяльності посадових осіб Жовтневого ВП Маріупольського ВП ГУНП у Донецькій області, Маріупольскої місцевої прокуратури № 1, прокуратури Донецької області, які виявились у незаконному кримінальному переслідуванні заявника в ході досудового розслідування. Представник НАБУ вважає, що у зверненні ОСОБА_3 не наведено достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення кримінального корупційного правопорушення, здійснення якого віднесено до підслідності детективів НАБУ. Враховуючи, що розгляд порушених ОСОБА_3 у зверненні питань не віднесено до компетенції НАБУ, вказане звернення листом № 11-225/15186 від 27.04.2020 скеровано для розгляду в межах компетенції до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську та Офісу Генерального прокурора, про що автора було повідомлено та надано відповідне роз`яснення листом із аналогічними реквізитами.
Факти, які були викладені у заяві ОСОБА_3 від 16.04.2020, не були перевірені органом досудового розслідування, а відомості, які містяться цій заяві, не були внесені до ЄРДР та дослідженні у межах досудового розслідування кримінального провадження.
У скарзі ОСОБА_3 повідомив про обставини направлення заяви про вчинення кримінальних правопорушень та повідомив про основні доводи його заяви.

ІІІ. Оцінка та висновки слідчого судді. 
Дослідивши матеріали скарги слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Генеральною прокуратурою України за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.
Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).
Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 с. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення, під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншими засобами зв`язку.
Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
У слідчого судді є підстави оцінювати заяву  ОСОБА_3  від 16.04.2020 саме як повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, адже серед наведених у ній відомостей є факти, які можуть свідчити про можливе вчинення кримінального правопорушення.
У ч. 5 ст. 216 КПК України визначено, що детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування злочинів, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 364, 366-1, 368, 368-2, 369, 369-2, 410 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з таких умов: 1) злочин вчинено конкретним суб`єктом (серед яких вказано прокурорів органів прокуратури, зазначених у пунктах 1-4, 5-11 частини першої статті 15 Закону України «Про прокуратуру»; 2) розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків); 3) злочин, передбачений статтею 369, частиною першою статті 369-2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» прокурором органу прокуратури є: 1) Генеральний прокурор; 2) перший заступник Генерального прокурора; 3) заступник Генерального прокурора; 4-1) заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Офісу Генерального прокурора; 6) заступник керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора (у тому числі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійного структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора); 7) прокурор Офісу Генерального прокурора (у тому числі Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійного структурного підрозділу Офісу Генерального прокурора); 8) керівник обласної прокуратури; 9) перший заступник керівника обласної прокуратури; 10) заступник керівника обласної прокуратури; 11) керівник підрозділу обласної прокуратури; 12) заступник керівника підрозділу обласної прокуратури; 13) прокурор обласної прокуратури; 14) керівник окружної прокуратури; 15) перший заступник керівника окружної прокуратури; 16) заступник керівника окружної прокуратури; 17) керівник підрозділу окружної прокуратури; 18) заступник керівника підрозділу окружної прокуратури 19) прокурор окружної прокуратури.
З усіх наведених ОСОБА_3 відомостей у заяві від 16.04.2020 варто виокремити факти, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 КК України, та могли бути вчинені заступником керівника прокуратури Донецької області ОСОБА_8 . Зокрема заявником зазначено, що ОСОБА_8 є фактичним власником товариства "Валентина", яке до цього часу здійснює користування нерухомістю, яке на праві власності належить юридичній особі, власником якої є ОСОБА_3 . Зазначені заявником обставини можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, підлягають перевірці органом досудового розслідування.
Отже, заява від 16.04.2020 містить відомості про можливе кримінальне правопорушення, досудового розслідування якого здійснюється детективами НАБУ.
Відомості щодо інших кримінальних правопорушень не є конкретними, заявник не конкретизує у чому саме полягають ті чи інші злочинні дії, не наводить чітких доводів щодо підслідності злочинів саме Національному антикорупційному бюро України.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Зважаючи на викладені положення, можна зробити висновок, що уповноваженими особами НАБУ було допущено бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Враховуючи, що заява містить відомості, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, яке підслідне НАБУ, є підстави для задоволення скарги та внесення відомостей із заяви ОСОБА_3 до ЄРДР.
Такі відомості потребують дослідження у рамках досудового розслідування детективами НАБУ. Слідчим суддею зазначені обставини не можуть бути перевірені під час розгляду скарги. Відповідно не можна дійти однозначного висновку про необґрунтованість цієї заяви в цілому.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
У частині зобов`язання внести відомості саме Директором НАБУ необхідно відмовити. Відповідно до ст. 214 КПК України відомості до ЄРДР можуть бути внесені слідчим чи прокурором. Заявник не обґрунтовує необхідність внесення відомостей саме Директором НАБУ, а тому слідчий суддя не вбачає підстав, які б унеможливлювали внесення відомостей до ЄРДР уповноваженою особою.
Зважаючи на вищевказані положення КПК України та встановлені судом факти, скаргу  ОСОБА_3 належить задовольнити частково.
Керуючись ст. ст. 24, 214, 303, 306, 307, КПК України слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Зобов`язати уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінальних правопорушень за заявою ОСОБА_3 від 16.04.2020.
В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя                                                                  ОСОБА_1