ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

12 травня 2020 року	  м. Одеса	Справа № 915/2470/19	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів головуючого судді Лавриненко Л.В.
суддів Аленіна О.Ю.,  Бєляновського В.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" м. Миколаїв
на рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.02.2020 р. 
по справі № 915/2470/19
за позовом Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" м. Миколаїв
до відповідача Державного підприємства "Експериментальне виробництво Інститут імпульсних процесів і технологій Національної академії наук України" м. Миколаїв
про стягнення 62 730,95 грн.

суддя суду першої інстанції: Семенчук Н.О.
час та місце ухвалення рішення: 11.02.2020 р., м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22,  Господарський суд Миколаївської області, 
повний текст складено та підписано: 17.02.2020 р.

          Ухвалою Південно - західного апеляційного господарського суду від 01.04.2020 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" м. Миколаїв на рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.02.2020 р. у справі № 915/2470/19 та призначено її до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Апеляційна скарга Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" м. Миколаїв розглянута в межах процесуального строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

          В грудні 2019 р. Акціонерне товариство "Миколаївобленерго" м. Миколаїв звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Державного підприємства "Експериментальне виробництво Інститут імпульсних процесів і технологій Національної академії наук України" м. Миколаїв про стягнення заборгованості в сумі 62   730,95 грн.
          В обґрунтування позовних вимог Акціонерне товариство "Миколаївобленерго" м. Миколаїв посилається на наявність у відповідача  заборгованості, у зв`язку з  понаддоговірним споживанням електричної енергії у липні 2018 р., серпні 2018 р., листопаді 2018 р. та грудні 2018 р. 
          Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 11.02.2020 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.
          Наведене рішення мотивоване тим, що чинним з 11.06.2017 р. Законом України «Про ринок електричної енергії»    не передбачено відповідальності за порушення споживачем договірних величин споживання електричної енергії та не визначено розміру такої відповідальності.
          Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне товариство "Миколаївобленерго" м. Миколаїв оскаржило його до Південно - західного апеляційного господарського суду.
          В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
          Акціонерне товариство "Миколаївобленерго" м. Миколаїв в апеляційній скарзі також зазначає, що Господарський суд Миколаївської області не врахував положення підпункту 4.2.2 договору  про постачання електричної енергії від 10.03.2010 р. № 44/6207, яким сторони передбачили, що за перевищення величин споживання електричної енергії, визначених згідно із вимогами розділу 5 цього договору, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.
          Державне підприємство "Експериментальне виробництво Інститут імпульсних процесів і технологій Національної академії наук України" м. Миколаїв в поданому відзиві проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, заперечує та просить оскаржуване рішення залишити без змін.
          
          Розглянувши матеріали справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

          Як вбачається з матеріалів справи, 10.03.2010 р. між Акціонерним товариством "Миколаївобленерго" м. Миколаїв та Державним підприємством "Експериментальне виробництво Інститут імпульсних процесів і технологій Національної академії наук України" м. Миколаїв укладено договір постачання електричної енергії № 44/6207.
           Відповідно до розділу 1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 1701 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. 
Точка продажу електричної енергії по кожному об`єкту споживача визначається додатком № 8 «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін». 
Приєднана потужність у точках підключення становить 1890 кВт.
          Згідно з п. 2.1 договору під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ), затвердженими в установленому порядку.
          Відповідно до п. п. 4.2.2 договору за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно з вимогами розділу 5 цього договору, споживач сплачує постачальнику  двократну вартість різниці фактично спожитої та договірної величини. 
При цьому плата за перевищення договірної величини потужності стягується зі споживачів з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним споживанням 50000 кВт/год. і більше.
Пунктом 5.1 договору  сторони узгодили, що для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік споживач не пізніше 15 листопада поточного року надає постачальнику відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії по місяцях (кварталах) для оформлення додатку №1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу».
          У разі ненадання споживачем зазначених відомостей у встановлений термін розмір очікуваного споживання електричної енергії (потужності) на наступний рік установлюється постачальником на рівні відповідних періодів поточного року. 
       За приписами п. 5.2 договору  договірні величини споживання електричної енергії визначаються на рівнях, заявлених споживачем, згідно з пунктом 5.1 цього договору і погоджених постачальником обсягів, та зазначаються у додатку №1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу».
          Відповідно до п. 9.1 договору додатки до цього договору:  № 1, 1а, 2, 3, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, а також повідомлення про встановлення договірних величин споживання електричної потужності, акт про пломбування, акт параметризації електролічильників (при наявності), погоджений графік погашення заборгованості (при наявності), акт екологічної, аварійної та технічної броні (при наявності) є невід`ємними частинами цього договору. 
          За приписами п. 9.7 договору, якщо після укладання цього договору набрав чинності нормативно - правовий акт, норми якого інакше регулюють умови цього договору, сторони зобов`язуються керуватись цим актом та внести зміни до цього договору. 
          В подальшому, між Акціонерним товариством "Миколаївобленерго" м. Миколаїв та Державним підприємством "Експериментальне виробництво Інститут імпульсних процесів і технологій Національної академії наук України" м. Миколаїв 05.12.2017 р. було укладено додаток № 1 та № 1а до договору постачання електричної енергії від 10.03.2010 р. № 44/6207. 
       За умовами додатку № 1 до договору постачальник здійснює контроль за дотриманням споживачем установлених режимів електроспоживання. 
У разі виявлення у споживача перевищення договірної величини обсягу споживання електричної енергії та/або величини потужності протягом розрахункового періоду, визначеного у п. 1 додатку № 10 цього договору, постачальник складає акт про невідповідність дій (бездіяльності) споживача умовам договору про постачання електричної енергії, у той же день формує повідомлення про перевищення договірної (встановленої) величини (обсягів) споживання електричної енергії та рахунок для здійснення сплати на величину перевищення договірної величини споживання електричної енергії протягом одного операційного дня. 
       Акт про невідповідність дій (бездіяльність) споживача умовам договору про постачання електричної енергії, повідомлення про перевищення договірної (встановленої) величини (обсягів) споживання електричної енергії та рахунок для сплати на величини перевищення договірної величини споживання електричної енергії надаються або направляються споживачу нарочно.         
Відповідно до додатку № 1а до договору договірна величина споживання електричної енергії складає: у липні 2018 р. на рівні 18,359 тис. кВт.год., у серпні 2018 р. на рівні 14,889 тис. кВт.год., у листопаді 2018 р. на рівні 31,869 тис. кВт.год., у грудні 2018 р. на рівні 30,95 тис. кВт.год.  
             Як вбачається з актів використання активної електричної енергії згідно з договором постачання електричної енергії від 10.03.2010 р. № 44/6207, Державним підприємством "Експериментальне виробництво Інститут імпульсних процесів і технологій Національної академії наук України" м. Миколаїв спожито електроенергію:
          - у липні 2018 р. - 38180 кВт.год.;  
- у серпні 2018 р. - 20585 кВт.год.; 
- у листопаді 2018 р. - 43167 кВт.год.; 
- у грудні 2018 р. - 52092 кВт.год.
          В зв`язку з перевищенням у відповідних періодах обсягу спожитої електричної енергії понад договірну величину, Акціонерним товариством "Миколаївобленерго" м. Миколаїв розраховано відповідачу вартість спожитої електричної енергії у двократному розмірі та виставлено рахунки:
          - від 14.08.2018 р. № 44/6207/8/1 на суму 42   840,32 грн.;
          - від 05.09.2018 р. № 44/6207/8/1 на суму 1   264, 40 грн.;
          - від 05.12.2018 р. № 44/6207/11/1 на суму 6   869,60 грн.;
          - від 09.01.2019 р. № 44/6207/12/1 на суму 11   756,63 грн.
          Наведені рахунки не були оплачені Державним підприємством "Експериментальне виробництво Інститут імпульсних процесів і технологій Національної академії наук України" м. Миколаїв, що і стало підставою для звернення Акціонерним товариством "Миколаївобленерго" м. Миколаїв до суду з відповідним позовом.
Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Відповідно до ст. ст.   11,   629 Цивільного кодексу України   договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.
          Згідно з приписами статей   6,   627,   628   та   638 Цивільного кодексу України   сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього   Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
          Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За приписами ч. 1, ч. 7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. 
Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
В силу вимог ст. 610, ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.
          Відповідно до ч. 6   ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" (чинної на момент укладення договору про постачання електричної енергії від 10.03.2010 р. № 44/6207) споживачі у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.
11.06.2017 набув чинності    Закон України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 р. № 2019-VIII. 
Згідно з п. 23 розділу   «Прикінцевих та перехідних положень» цього Закону визнано таким, що втратив чинність   Закон України "Про електроенергетику", крім: визначення термінів "енергогенеруючі компанії", "енергопостачальники", "оптовий ринок електричної енергії України", "учасники оптового ринку електричної енергії України", "граничні показники", "поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптового ринку електричної енергії", "алгоритм оптового ринку електричної енергії", "оптове постачання електричної енергії", "уповноважений банк", передбачених статтею 1, які втрачають чинність з дати початку дії нового ринку електричної енергії; статті 9, яка втрачає чинність через 12 місяців з дня набрання чинності цим Законом; абзаців першого і другого частини другої статті 12, які втрачають чинність з дати початку дії нового ринку електричної енергії; статей 15, 15 1, 17, які втрачають чинність з дати початку дії нового ринку електричної енергії.
Тобто, чинний з 11.06.2017 р. Закон України "Про ринок електричної енергії" не передбачає відповідальності за порушення договірних величин споживання електричної енергії та не визначає її розміру.
Відповідно до п. 22 розділу XVII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України "Про ринок електричної енергії" нормативно-правові акти, прийняті на виконання Закону України "Про електроенергетику", діють до набрання чинності нормативно-правовими актами, затвердженими на виконання цього Закону.
Взаємовідносини, які виникають у процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії), регулюються Правилами користування електричної енергією, затвердженими   постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 р. № 28.
Згідно з п. 1.6. Правил користування електричної енергією (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), договір про постачання електричної енергії на основі типового договору укладається постачальником електричної енергії за регульованим тарифом з усіма споживачами та субспоживачами (крім населення), об`єкти яких розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом.
Пунктом 6.17 Правил користування електричної енергією передбачено, що у разі перевищення договірної величини споживання електричної енергії за розрахунковий період споживачем, який розраховується за тарифами, диференційованими за періодами часу, або якщо відповідно до договору для споживача протягом розрахункового періоду змінювався тариф,   він (споживач) за обсягом перевищення   сплачує   на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії   підвищену згідно з законом вартість різниці між фактично спожитим та договірним обсягами електричної енергії за середньозваженим тарифом.
За приписами п. п. 7 п. 8.1 Правил користування електричної енергією постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право, зокрема, на отримання від споживача підвищеної оплати за електричну енергію за обсяг перевищення споживачем договірних величин споживання електричної енергії та величини потужності за розрахунковий період     відповідно до актів законодавства та умов договору.
11.06.2018 року втратила чинність    постанова Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 р. № 28 «Про затвердження Правил користування електричною енергією»    у зв`язку з набранням чинності постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» від 14.03.2018 р. № 312.
Відповідно до п. 1.1.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.          Пункт 3.2.6 Правил роздрібного ринку електричної енергії встановлені істотні умови договору постачання електричної енергії.
При цьому, наведений пункт Правил роздрібного ринку електричної енергії не містить поняття «договірна величина» та відповідальність за перевищення договірних величин.
Згідно зі статтею 55 Конституції України закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. 
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 р. № 1-рп99 "У справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів)", за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1  ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Відповідно до ч. ч 2, 4, 6, 7    ст. 276 Господарського кодексу України    (в редакції з 11.06.2017) пропозиції абонента щодо кількості та видів енергії, строків її відпуску є пріоритетними за наявності виробничих можливостей у енергопостачальника.
          Строки постачання енергії встановлюються сторонами у договорі виходячи, як правило, з необхідності забезпечення її ритмічного та безперебійного надходження абоненту. Основним обліковим періодом енергопостачання є декада, з коригуванням обсягів протягом доби. Сторони можуть погоджувати постачання енергії протягом доби за годинами, а також час і тривалість максимальних та мінімальних навантажень.
Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.
Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.    Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.
Особливості визначення кількості (обсягів), якості, строків, ціни та порядку розрахунків за договором постачання електричної енергії споживачу встановлюються    Законом України "Про ринок електричної енергії".
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що у спірний період (липень, серпень, листопад, грудень 2018 р.) нормами чинного законодавства України, зокрема    Законом України «Про ринок електричної енергії»   не передбачено відповідальності за порушення споживачем договірних величин споживання електричної енергії та не визначено розміру такої відповідальності.
Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що п. 2.1 договору про постачання електричної енергії від 10.03.2010 р. № 44/6207 визначено, що під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України.
Відповідно до п.9.7 договору, якщо після укладання цього договору набрав чинності нормативно - правовий акт, норми якого інакше регулюють умови цього договору, сторони зобов`язуються керуватись цим актом та внести зміни до цього договору. 
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованість за перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії в сумі 62 730,95 грн.
Судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги посилання Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" м. Миколаїв на те, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про постачання електричної енергії, умови якого є обов`язковими для сторін, в тому числі й обов`язок відповідача сплатити на користь енергопостачальної організації двократну вартість фактично спожитої та договірної величини електричної енергії, оскільки  нарахування позивачем двократної вартості спожитої електроенергії за липень, серпень, листопад, грудень 2018 р., на підставі пункту 4.2.2 договору не узгоджується з чинним у спірний період законодавством, іншим положенням договору та не відповідає таким засадам цивільного законодавства як добросовісність, справедливість та розумність.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції, всебічно, повно та об`єктивно досліджено матеріали справи та надано вірну оцінку обставинам справи, у зв`язку з чим рішення суду підлягає залишенню без змін. 

Керуючись ст. ст. 267-282 Господарського процесуального кодексу України, суд -          

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.02.2020 р. по справі № 915/2470/19 залишити без змін, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" м. Миколаїв - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, в порядку та випадках, передбачених ГПК України.

Головуючий суддя                                                              Л.В. Лавриненко 

Судді                                                                                    О.Ю. Аленін                                                                                   

                                                                                                    В.В. Бєляновський