Справа № 308/9350/19

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

03.06.2020                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І. В., за участю представника Закарпатської митниці ДФС України Зубенка І.С., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 – адвоката Варги Д.Д., розглянувши апеляційну скаргу, яку подав адвокат Варга Д. Д. в інтересах ОСОБА_1 ,
               
в с т а н о в и в :

постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2019 року 

ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , гр. Румунії, 
визнаний винним у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення й на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості автомобіля, що складає 436 095,67  (чотириста тридцять шість тисяч дев`яносто п`ять гривень шістдесят сім копійок) грн., із конфіскацією на користь держави легкового автомобіля марки “Land Rover Range Rover”, реєстраційний номер Латвійської Республіки НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2007 року випуску, тип двигуна – дизель, об`єм двигуна – 3628 куб. см., колір – чорний.     
         Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн..
             
Згідно постанови, 31 травня 2019 року о 20 год. 21 хв. у зону митного контролю на ділянку “В`їзд в Україну” митного поста “Солотвино” Закарпатської митниці ДФС по смузі руху “зелений коридор” заїхав легковий автомобіль марки “Land Rover Range Rover”, реєстраційний номер Латвійської Республіки НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2007 року випуску, під керуванням громадянина Румунії ОСОБА_2 . До митного оформлення гр. Румунії ОСОБА_2 , як підставу для переміщення через митний кордон України транспортного засобу “Land Rover Range Rover”, реєстраційний номер Латвійської Республіки НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , надав паспорт громадянина Румунії НОМЕР_3 від 27.11.2018, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 07.08.2017, в якому власником вказаний громадянин ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), та доручення на право користування транспортним засобом № НОМЕР_5 від 30.05.2019, видане у місті Маріямполе та завірене нотаріусом ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ). У ході проведення митного контролю автомобіль було виведено зі смуги руху «зелений коридор» до смуги руху «червоний коридор». За результатами проведених аналітично-пошукових заходів до литовського нотаріуса ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), було направлено запит щодо підтвердження або спростування факту посвідчення доручення на право користування транспортним засобом. Від литовського нотаріуса ОСОБА_9 ( ОСОБА_7 ) отримано відповідь, у якій вона вказує на те, що доручення № LP-45672 від 30.05.2019 не було складено та завірено в її нотаріальному офісі, будь-які нотаріальні дії стосовно вказаного транспортного засобу нею не проводились, тобто даний документ є підробленим. Гр. Румунії ОСОБА_2 відмовився від надання будь-яких пояснень. Згідно інформації з мережі Інтернет (сайт www.mobile.de) вартість подібного автомобіля становить 6800 євро, що станом на 31.05.2019 (курс НБУ станом на 31.05.2019 - 1 євро = 29,91992300 грн.) становить 203455,48 грн.. Таким чином, гр. Румунії ОСОБА_2 вчинив дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України автомобіля марки “Land Rover Range Rover”, реєстраційний номер Латвійської Республіки НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2007 року випуску, з приховуванням від митного контролю, шляхом подання митному органу, як підставу для його переміщення, підроблених документів, а саме доручення на право користування транспортним засобом № НОМЕР_6 НОМЕР_7 від 30.05.2019.

В апеляційній скарзі адвокат Варга Д. Д. вказує на те, що постанова судді є незаконною у зв`язку з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права. Стверджує, що сторона захисту не приймала участі в розгляді судом першої інстанції справи та їм не було відомо про прийняте рішення, а копія оскаржуваної постанови їм не була вручена в триденний строк, а отримана ним тільки 14.11.2019 на підставі поданої заяви, у зв`язку з чим вважають, що строк на апеляційне оскарження ними пропущено з поважних причин. В апеляційній скарзі адвокат також посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно, без зазначення причин та обґрунтування, відмовив у задоволенні клопотання про направлення матеріалів справи до Ужгородського відділу поліції для здійснення належного досудового розслідування, так як обставини справи містять ознаки кримінального правопорушення. При цьому, зазначає, що за даним фактом зареєстроване кримінальне провадження № 12019070030002263 відомості про кримінальне правопорушення в якому 20.07.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 358 КК України. Разом із тим, вказує на те, що ОСОБА_1 визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення щодо використання підробленого документу під час проходження митного контролю та щиро кається у вчиненому й буде нести кримінальну відповідальність згідно КК України за ч. ч. 1, 4 ст. 358 цього Кодексу, оскільки після того, як він отримав підроблений документ від невідомої особи на ім`я ОСОБА_10 , особисто вніс виправлення у цьому документі, виправивши дату його складення і, усвідомлюючи караність своїх дій, подав даний документ митному органу. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а матеріали справи направити до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області для повного, об`єктивного та всебічного досудового розслідування.
У доповненні до апеляційної скарги адвокат Варга Д. Д. вказує на те, що у діях ОСОБА_1 відсутній умисел на переміщення або вчинення дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, так як останній на момент пред`явлення митному органу документів не був обізнаний і не міг знати, що доручення на право користування транспортним засобом є підробленим, що в свою чергу свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України порушення митних правил. Вважає, що оскільки щодо підробленого доручення здійснюється досудове розслідування у рамках кримінального провадження за ч. 1 ст. 358 КК України, а в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, то автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію, які не містять ознак підроблення та не являються предметами будь-якого правопорушення, необхідно повернути особі, в якої вони вилучені. Просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, повернувши автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію ОСОБА_1 або його представнику за дорученням.
Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 – адвоката Варги Д. Д., який підтримав доводи доповнення до апеляційної скарги, представника Закарпатської митниці ДФС України Зубенка І. І., який судове рішення вважає законним та обґрунтованим і заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про порушення митних правил, дослідивши зібрані у справі докази, апеляційний суд приходить до висновку про те, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга задоволенню. 
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності ОСОБА_1 , неявка якого з урахуванням вимог ст. 294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що: про час та місце розгляду справи ОСОБА_1 повідомлений належним чином; від нього не надходило даних про поважність причин його неявки, а також заяви про відкладення розгляду справи на інший термін; у розгляді справи приймав участь представник ОСОБА_1 – адвокат Варга Д. Д., який зазначив, що його довірителю відомо про час та місце розгляду справи, однак, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 є громадянином Румунії, де й проживає, просив розглянути справу без його участі.
З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Варга Д. Д., не приймали участь у розгляді справи, а суд першої інстанції розглянув справу щодо ОСОБА_1 , який є громадянином Румунії, не зважаючи на подане представником останнього – адвокатом Варгою Д. Д., клопотання про відкладення розгляду справи на інший термін. При цьому, в матеріалах справи відсутні дані про те, що копія постанови вручена або надіслана ОСОБА_1 чи його представнику – адвокату Варзі Д. Д., у передбачений ч. 1 ст. 285 КУпАП трьохденний строк. З матеріалів справи вбачається, що копія оскаржуваної постанови від 18.10.2019 направлена адвокату Варзі Д. Д. лише 08.11.2019, що підтверджується наявним у матеріалах справи супровідним листом (а. с. 51). Разом із тим, у матеріалах справи відсутні дані про отримання ОСОБА_1 чи його представником – адвокатом Варгою Д. Д., копії постанови. Направлення адвокату Варзі Д. Д. копії постанови лише 08.11.2019 свідчить про недотримання судом вимог КУпАП щодо своєчасного повідомлення сторін про прийняте у справі судове рішення. Тому, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, зокрема про те, що оскаржувана постанова отримана адвокатом Варгою Д. Д. лише 14.11.2019 заслуговують на увагу.
Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, перешкодили ОСОБА_1 та його захиснику – адвокату Варзі Д. Д., своєчасно подати апеляційну скаргу на постанову, тому, причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, на які посилається адвокат Варга Д. Д., - визнаються поважними, у зв`язку із чим, клопотання про поновлення строку визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, і строк поновлюється.
       Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП України, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зазначені вище вимоги щодо розгляду справ про порушення митних правил також передбачені ст. 489 МК України.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 483 МК України, дане правопорушення характеризується діями, що спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України із приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів, одержаних незаконним шляхом, або таких що містять неправдиві відомості. Тобто, особи, які переміщують товари на митну територію України, повинні дотримуватися митних правил, визначених у Кодексі; за порушення (недотримання) цих правил у Кодексі передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів……
       Отже, винність є обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення яка виражає внутрішній психологічний зміст – психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.
У цій ознаці закріплений найважливіший конституційний принцип – принцип суб`єктивного ставлення до вчиненого, тобто відповідальність тільки при наявності вини, закріплений у ст. 62 Конституції України.
       Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків, а вчиненим із необережності – коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Дослідивши матеріали справи про порушення митних правил апеляційний суд приходить до висновку про те, що як митним органом, так і судом першої інстанції вимоги вказаних вище норм матеріального та процесуального права дотримані не були. 
Так, з матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що як підставу для переміщення автомобіля марки “Land Rover Range Rover”, реєстраційний номер Латвійської Республіки НОМЕР_1 , через митний кордон України ОСОБА_1 подав митному органу такі документи: паспорт громадянина Румунії НОМЕР_3 від 27.11.2018, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 07.08.2017, в якому власником вказаний громадянин ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), та доручення на право користування вищевказаним транспортним засобом № НОМЕР_6 НОМЕР_7 від 30.05.2019, видане у місті Маріямполе та завірене нотаріусом ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ).
У підтвердження висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України порушення митних правил суд першої інстанції послався на дані протоколу про порушення митних правил, листа-відповіді нотаріуса ОСОБА_9 , опису предметів, вилучених як безпосередні предмети порушення митних правил, висновку експерта. 
Апеляційний суд вважає, що, посилаючись на вищевказані докази як такі, що підтверджують вину ОСОБА_11 порушенні митних правил, суд першої інстанції не дав належної правової оцінки як цим доказам, так і фактичним обставинам справи, а також не досліджував наявність вини, як обов`язкової ознаки адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , у зв`язку із чим, висновки про винність особи в скоєнні правопорушення не обґрунтував, судове рішення належним чином не вмотивував.
У ході апеляційного розгляду адвокат Варга Д. Д. пояснив, що зі слів ОСОБА_1 останній не був присутнім при оформленні на його ім`я довіреності, на час пред`явлення митному органу вказаної довіреності не знав і не міг знати, що така є чи може бути підробленою.
З матеріалів справи вбачається, що з метою офіційного підтвердження наданої ОСОБА_1 довіреності, за ініціативою Закарпатської митниці ДФС нотаріусу ОСОБА_9 був направлений запит (а. с. 10-11). 
Відповідно до отриманої від нотаріуса відповіді від 05.06.2019 року, доручення № LP-45672 від 30.05.2019 не було складено та завірено в її нотаріальному офісі, будь-які нотаріальні дії стосовно вказаного транспортного засобу нею не проводились, тобто даний документ є підробленим (а. с. 13).
При оцінці вказаних документів, апеляційний суд враховує наступне: матеріали справи про порушення митних правил містять копію відповіді нотаріуса на російській мові (а. с. 13). При цьому у вказаній відповіді (документі) відсутні невід`ємні атрибути документа, зокрема, відбиток печатки нотаріуса. Тому, на переконання суду, вказаний документ (відповідь) не може бути визнаний допустимим доказом. При цьому, враховується те, що в матеріалах справи відсутній оригінал вказаного документу – відповіді нотаріуса, а в самому документі не міститься даних про попередження перекладача про кримінальну відповідальність за завідомо неправильний переклад. З указаних вище підстав цей документ також не може бути взятий до уваги при розгляді справи і вирішенні питання щодо винуватості ОСОБА_12 .. 
        ОСОБА_13 урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що в суду першої інстанції не було достатніх підстав стверджувати, що довіреність на ім`я ОСОБА_1 підроблена.
При цьому, матеріали справи про порушення митних правил не містять достовірних доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 , надаючи при в`їзді в Україну для митного оформлення довіреність від 30.05.2019 на право користування транспортним засобом, був обізнаний про те, що довіреність є підробленою.
Твердження в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_1 особисто вніс виправлення у довіреності, виправивши дату його складання, адвокат Варга Д. Д. спростував, пояснивши тим, що ОСОБА_1 є громадянином Румунії та румуном за національністю і не володіє українською мовою, що й призвело до непорозуміння при узгодженні позиції захисту.
Разом із тим, доводи адвоката Варги Д. Д. про те, що ОСОБА_1 не був присутнім при оформленні довіреності, будь-якими доказами не спростовані та підлягають до врахування при постановленні судового рішення. 
Інших достовірних доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України порушення митних правил у справі не має.
Зазначене свідчить про те, що, ввозячи на митну територію України транспортний засіб, ОСОБА_1 діяв правомірно.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доказів, які підтверджують, що громадянин ОСОБА_1 усвідомлював свої дії як протиправні, передбачав або повинен був, і міг передбачити порушення своїми діями встановленого порядку переміщення транспортного засобу через митний кордон України або можливість такого порушення, бажав, свідомо допускав його, або легковажно розраховував на його відвернення, у справі не встановлено. У матеріалах справи відсутні й докази, які б указували на те, що ОСОБА_1 передбачав можливості настання шкідливих наслідків, повинен був чи міг їх передбачити.
Аналізуючи суб`єктивну сторону діяння ОСОБА_1 апеляційний суд також приходить до висновку, що останній не був зобов`язаний передбачати можливість того, що йому буде надано підроблену довіреність на право користування транспортним засобом і не міг цього передбачити. Встановлено, що ОСОБА_1 участі в оформленні довіреності не приймав. Окрім того, встановлено, що ОСОБА_1 вчинив всі необхідні дії для додержання митних правил щодо переміщення транспортного засобу через митний кордон України, подавши митному органу, передбачений законом та нормативно-правовими актами пакет документів. 
Твердження адвоката Варги Д. Д. достовірними доказами не спростовані, і матеріали справи не містять відомостей, які б давали підстави для сумнівів у достовірності цих тверджень, тому, керуючись принципом презумпції невинуватості, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність прийняття до уваги пояснень адвоката Варги Д. Д..
Разом із тим, апеляційний суд враховує і те, що згідно Закону України № 8397 від 15.04.2011 року “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання в сфері автомобільних перевезень” не вимагається оформляти нотаріальну довіреність на право керування транспортним засобом на території України при керуванні транспортним засобом не його власником, а вимагається тільки наявність технічного паспорта.
Отже, вищевказане свідчить про те, що у діяннях ОСОБА_1 відсутня вина, як обов`язкова ознака будь-якого адміністративного правопорушення, а тому в його діях відсутній склад передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України порушення митних правил.
Разом із тим, зі змісту складеного щодо ОСОБА_1 протоколу не вбачається, що при його складанні та при опитуванні гр. Румунії ОСОБА_1 , який вільно не володіє українською мовою, приймав участь перекладач, і що копія вказаного протоколу вручена ОСОБА_1 , у тому числі у перекладі на українську мову, що в свою чергу свідчить про порушення права особи на захист та, відповідно, про недопустимість протоколу та доданих до нього матеріалів як доказів у справі.
При цьому, з протоколу також не вбачається, що при його складанні приймали участь поняті, а матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_1 отримав копію листа заступника начальника УП МП та МЗ Закарпатської митниці Уретія С. та примірник протоколу, а також даних про те, що ОСОБА_1 відмовився надати пояснення з приводу обставин порушення митних правил. 
Інших достовірних доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 у скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України порушенні митних правил у справі не має.
Отже, вищенаведене свідчить про те, що у діяннях ОСОБА_1 відсутня вина, як обов`язкова ознака будь-якого адміністративного правопорушення, а тому в його діях відсутній склад передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України адміністративного правопорушення. 
Відповідно до ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення стягнення або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду, якщо таке обмеження зашкодило всебічному розгляду справи та вплинуло або могло вплинути на винесення обґрунтованої постанови за результатами її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом. Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення стягнення або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини, а відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у передбаченому ч. 1 ст. 483 МК України порушенні митних правил, наявними в матеріалах справи доказами не доведена, а представником митного органу не заявлялось клопотань про направлення матеріалів справи до митного органа для проведення додаткової перевірки, і що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження винуватості ОСОБА_1 вичерпані, у зв`язку з чим, постанова місцевого суду як незаконна та необґрунтована, підлягає скасуванню, апеляційна скарга – задоволенню, а провадження в справі закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.
       При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що представником митного органу жодних належних та допустимих доказів у спростування доводів апеляційної скарги, які б підтверджували висновки суду першої інстанції, і клопотань про витребування таких доказів, призначення експертизи, тощо, не заявлялось; що всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; що можливості збирання додаткових доказів у підтвердження винуватості ОСОБА_1 у скоєнні проступку вичерпані.

Керуючись ст. 527-530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И  В :

поновити адвокату Варзі Д. Д. строк на апеляційне оскарження судового рішення.
              Апеляційну скаргу, яку подав адвокат Варга Д. Д. в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
               Постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 483 МК України скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
       Легковий автомобіль марки “Land Rover Range Rover”, реєстраційний номер Латвійської республіки НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , 2007 року випуску, тип двигуна – дизель, об`єм двигуна – 3628 куб. см., колір – чорний, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 07.08.2017, - повернути ОСОБА_2 або його представнику за дорученням.
             Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан