Єдиний унікальний номер 243/5087/19 
Номер провадження 22-ц/804/740/20        

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

10 березня 2020  року                                                                                                                      м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого судді Космачевської Т.В., 
суддів: Агєєва О.В., Мірути О.А.,
за участю секретаря судового засідання Цимбала Д.А.,
позивача ОСОБА_1 , 
представника позивача – адвоката Поляцько О.Ю.,  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна клінічна психіатрична лікарня міста Слов`янськ» на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 листопада 2019 року та на додаткове рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 2 грудня 2019 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Дюміної О.Ю. в місті Слов`янську Донецької області,  в справі номер 243/5087/19 за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ», третя особа: Департамент охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації, про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2019 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ», третя особа: Департамент охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації, про зобов`язання вчинити певні дії, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він працює   лікарем-психіатром більше 20 років. 
Через захоплення незаконними збройними угрупуваннями м. Донецька позивач вимушений переїхати до м. Слов`янська, де наказом від 23.11.2015 року №114-А прийнятий на посаду дільничного лікаря-психіатра Комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська». Наказом головного лікаря від №129-К переведений на посаду лікаря судово-психіатричного експерта, має сертифікат та свідоцтво судового експерта. 
03.05.2018 року назва установи змінена на Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янськ». 
Рішенням Вченої Ради Донецького національного медичного університету МОЗ України 24.01.2019 року позивачу присвоєно вчене звання доцента по кафедрі психіатрії, психотерапії, наркології та медичної психології. Зазначене рішення затверджено атестаційною колегією Міністерства освіти і науки України від 05.03.2019 року, відповідно до п. 5 р. І наказу №13.
Про присвоєння вченого звання доцента кафедри психіатрії, психотерапії, наркології та медичної психології ОСОБА_1 отримав атестат МОЗ України серії АД №001792.
28.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до керівника медичної установи за основним місцем роботи з проханням призначити йому доплату за отримане вчене звання,   надавши атестат доцента.
Проте, йому  відмовлено в призначенні доплати за вчене звання доцента.
З відмовою у призначенні йому доплати за вчене звання доцента позивач не погоджується та вважає, що відмова у призначенні йому доплати за вчене звання доцента є неправомірною і ця доплата повинна бути нарахована з 28.03.2019 року,  тобто,  з моменту звернення його з заявою про 
здійснення такої доплати, бо саме з цього часу відповідач дізнався про його право на таку доплату.
З огляду на викладене, просив суд зобов`язати КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» встановити йому доплату за вчене звання доцент, зобов`язати КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» здійснити перерахунок та виплатити йому заробітну плату з урахуванням доплати за вчене звання доцент з 28 березня 2019 року.
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 листопада 2019 року позов ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ», третя особа: Департамент охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації, про зобов`язання вчинити певні дії – задоволено.
Зобов`язано КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» встановити ОСОБА_1 доплату за вчене звання доцент.
Зобов`язано КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату з урахуванням доплати за вчене звання доцент з 28 березня 2019 року.
Вирішено питання про судові витрати.
Додатковим рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 2 грудня 2019 року стягнуто з КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 10600,00 грн.
З рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 листопада 2019 року та додатковим рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 2 грудня 2019 року не погодився відповідач КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янськ», подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 листопада 2019 року та додаткове рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 2 грудня 2019 року, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, вирішити питання про розподіл судових витрат.
Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 листопада 2019 року та додаткове рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 2 грудня 2019 року є незаконними.
Відповідач КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» не відноситься до державного спеціалізованого закладу судових експертиз, тому не має підстав для  нарахування позивачу доплат за вчене звання.
Суд прийшов до помилкового висновку про те, що призначення доплати за науковий ступень та вчене звання є аналогічним у разі, коли науковий ступень, вчене звання відповідають профільної діяльності працівника та про що є чинними нормативно-правовими актами не встановлені конкретні норми  про порядок відповідності вченого звання з профілем діяльності. 
Суд не встановив, що позивач має право на доплату за вчене звання доцента, оскільки вона не передбачена сумісним наказом Міністерства праці та соціального захисту України №308/519.
Крім того, додаткове рішення також має бути скасовано, оскільки судове рішення про задоволення позову підлягає скасуванню, що передбачено ст. 141 ЦПК України.
В  відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 просив суд залишити рішення суду першої інстанції без змін,  апеляційну скаргу – без задоволення (а.с. 202-211).
Вважає, що викладені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими, а рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02.12.2019 року законним, обґрунтованим, ухваленим з дотримання вимог законодавства.
Зазначає, що характер його праці не дозволяє віднести його до категорії осіб, праця яких  оплачується на підставі постанови Кабінету Міністрів України №314. 
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Поляцько О.Ю. в судовому засіданні апеляційного суду апеляційну скаргу не визнали, просили відмовити в її задоволенні, судове рішення залишити без змін.
Відповідач та третя особа про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до ст. 128, 130 ЦПК України, про що свідчить отримання 27 лютого 2020 року рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення (а.с. 214, 215). 
Заслухавши суддю – доповідача, пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 25 листопада 2015 року ОСОБА_1 прийнято на посаду дільничного лікаря-психіатра Комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська». Відповідно до наказу №129-К ОСОБА_2 21 грудня 2016 року переведено на посаду лікаря судово-психіатричного експерта. Згідно наказу МОЗ №880 від 11.05.2018 року про затвердження рішень експертно-кваліфікаційної комісії МОЗ України з атестації від 23.02.2018 року підтверджена кваліфікація судового експерта та присвоєно п`ятий кваліфікаційний клас судового експерта (а.с. 18, 18 зворот).
Згідно з рішенням спеціалізованої вченої Ради Харківської медичної академії післядипломної освіти МОЗ України на підстави прилюдного захисту дисертації ОСОБА_1 отримав науковий ступень кандидата медичних наук зі спеціальності «Психіатрія» (що підтверджено рішенням президії Вищої атестаційної комісії України від 13 лютого 2002 року (протокол №6-09/2) (а.с. 21).
20 грудня 2016 року ОСОБА_1 атестувався на визначення знань та практичних навиків в атестаційній комісії при Харківській медичній академії післядипломної освіти і наказом по Харківській медичній академії післядипломної освіти від 20 грудня 2016 року №476 йому присвоєно звання лікаря-спеціаліста за спеціалізацією судово-психіатрична експертиза, та видано відповідний сертифікат №2307 від 20.12.2016 року. Строк дії вказаного сертифікату до 20.12.2021 року (а.с. 22).
Відповідно до свідоцтва №26 на підставі рішення експертно-кваліфікаційної комісії МОЗ України від 23 лютого 2018 року, затвердженого наказом МОЗ від 11 травня 2018 року, ОСОБА_1 підтверджено кваліфікацію судового експерта з правом проведення судово-психіатричних експертиз та присвоєно п`ятий клас судового експерта. Свідоцтво дійсне до 11 травня 2023 року (а.с. 23).
Рішенням Вченої Ради Донецького національного медичного університету МОЗ України 24.01.2019 року ОСОБА_1 присвоєно вчене звання доцента по кафедрі психіатрії, психотерапії, наркології та медичної психології. Зазначене рішення затверджено атестаційною колегією Міністерства освіти і науки України від 05.03.2019 року, відповідно до п. 5 р. І наказу №13 (а.с. 5).
28.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся до головного лікаря КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» з заявою про встановлення йому доплату до посадового окладу за вчене звання згідно з постановою Кабінету Міністрів України №314 від 30.03.2011 року (а.с. 4).
Листом №720 від 9 квітня 2019 року, за підписом головного лікаря КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» Смаль Ю.І., ОСОБА_1 відмовлено у встановлені доплати за вчене звання доцента кафедри психології Донецького національного медичного університету, оскільки доцент кафедри відноситься до категорії професіоналів, призначається на посаду і звільняється наказом ректора університету. Діяльність доцента зводиться до здійснення навчально-виховної роботи, організації, керівництва та проведення науково-дослідницької роботи, розробки та виконання навчальних програм, тощо. Згідно посадової інструкції від 21.12.2016 року лікар судово-психіатричний експерт судово-психіатричної експертної комісії здійснює роботу по проведенню судово-психіатричної експертизи та приймає в ній безпосередню діяльність. Таким чином, напрямок діяльності доцента не збігається з напрямком діяльності лікаря судово-психіатричного експерта, тому йому не може бути здійснена доплата за вчене звання кафедри психіатрії Донецького національного медичного університету, що узгоджується з вимогами п. 3 ст. 4 постанови КМУ №314 від 30.03.2011 в якому зазначено «...доплата здійснюється працівникам, якщо їх діяльність збігається з наявним вченим званням» (а.с. 7).
З довідки №1110 від 12.11.2018 року, виданої Донецьким національним медичним університетом, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працював у Донецькому національному медичному університеті. На посаді: асистента кафедри психіатрії, психотерапії, наркології та медичної психології на 0,5 ставки за сумісництвом з 03.02.2017 року по 30.06.2017 року (Наказ №02/03/4-ок від 02.02.2017 року). Звільнений 30.06.2017 року у зв`язку з закінченням строку трудового договору, згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України (Наказ №06/30/72-3 від 30.06.2017 року). На посаді: доцентом кафедри психіатрії, психотерапії, наркології та медичної психології на 0,5 ставки за сумісництвом з 01.09.2017 по 30.06.2018 рр. (Наказ №09/01/108-ок від 31.08.2017 року). Звільнений 30.06.2018 року у зв`язку з закінченням строку трудового договору, згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України (Наказ №06/30/10-3 від 27.06.2018 року. Працює на посаді: доцентом кафедри психіатрії, психотерапії, наркології та медичної психології на 0,5 ставки за сумісництвом з 03.09.2018 року по 27.06.2019 року (Наказ №09/03/37-ок від 31.08.2018 року) по теперішній час (а.с. 19).
Наказом Донецького національного медичного університету №09/03/37-ок від 31.08.2018 року ОСОБА_1 прийнято на посаду доцентом кафедри психіатрії, психотерапії, наркології та медичної психології на 0,5 ставки за сумісництвом з 08.09.2018 року по 27.06.2019 року з окладом 3013,00 грн + 15% доплата за науковий ступінь +10% доплата за вислугу років (а.с. 91).
Наказом Донецького національного медичного університету №03/28/1-п від 28.03.2019 року ОСОБА_1 доценту кафедри психіатрії, психотерапії, наркології та медичної психології на 0,5 ставки за сумісництвом з 05.03.2019 року надано доплату за вчене звання у розмірі 25% від посадового окладу (а.с. 92).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог.
Висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що відповідає обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Відповідно до ст. 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.
Аналогічні положення містяться в Законі України «Про оплату праці».
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 21 грудня 2016 року переведений на посаду лікаря- судово-психіатричного експерта Комунального закладу охорони здоров`я  «Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янськ».   
Відповідно  наказу  МОЗ  №880  від  11.05.2018  року  про  затвердження  рішень експертно-
кваліфікаційної комісії МОЗ України з атестації від 23.02.2018 року позивачу підтверджена кваліфікація судового експерта та присвоєно п`ятий кваліфікаційний клас судового експерта.
Рішенням Вченої Ради Донецького національного медичного університету МОЗ України 24.01.2019 року ОСОБА_1 присвоєно вчене звання доцента по кафедрі психіатрії, психотерапії, наркології та медичної психології. Зазначене рішення затверджено атестаційною колегією Міністерства освіти і науки України від 05.03.2019 року, відповідно до п. 5 р. І наказу №13.
З листа №720 від 9 квітня 2019 року вбачається, що позивачу відмовлено у встановлені доплати за вчене звання доцента, оскільки напрямок діяльності доцента не збігається з напрямком діяльності лікаря-судово-психіатричного експерта,  оскільки його діяльність не узгоджується з вимогами п. 3 ст. 4 постанови КМУ №314 від 30.03.2011, в якої зазначено, що «...доплата здійснюється працівникам, якщо їх діяльність збігається з наявним вченим званням». 
Відповідно до роз`яснення, що містіться в пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року №13 при вирішенні спорів про виплату премій винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно - правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про умови оплати праці працівників
державних спеціалізованих установ судових експертиз» №314 від 30.03.2011 року
затверджено, зокрема, схему посадових окладів працівників державних спеціалізованих
установ судових експертиз, порядок встановлення надбавок, доплат.
Так, підпунктом 3 пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів №314 від 30.03.2011 року «Про умови оплати праці працівників державних спеціалізованих установ судових експертиз» установлена доплата за вчене звання доцента, старшого наукового співробітника - у граничному розмірі 25 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати).
Зазначена доплата встановлюється працівникам, якщо їх діяльність за профілем збігається з наявним вченим званням. За наявності у зазначених працівників двох або більше вчених звань доплата встановлюється за одним (вищим) званням.
Пунктом 9 наведеної вище постанови передбачено, що умови оплати праці інших  категорій працівників державних спеціалізованих установ судових експертиз, не зазначених у цій постанові, визначаються згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 р. № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» (Офіційний вісник України, 2002 р., № 36, ст. 1699) та іншими актами Кабінету Міністрів України. 
Постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року №1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» та виданий на її підставі наказ Міністерства освіти і науки від 26 вересня 2005 року №557 регулює відносини в сфері оплати праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та прийнята з метою упорядкування оплати праці працівників всіх бюджетних установ, закладів та організацій незалежно від відомчого підпорядкування (п. 5 постанови).
Підпунктом 3 пункту 3 цієї постанови установлена доплата за вчене звання доцента – у  граничному розмірі 25 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати). 
Відповідно до Статуту Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ», затвердженого розпорядженням голови облдержадміністрації 27 травня 2002 року № 232(в редакції розпорядження голови облдержадміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 01.10.2018 року №1178/5-18), КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» є комунальним закладом, який заснований на спільній власності територіальних громад, сіл, селищ, міст, що знаходиться в управлінні Донецької обласної ради. Фінансово-господарська діяльність Лікарні здійснюється на основі кошторису, який складається і затверджується відповідно до чинного законодавства. Джерелами формування майна та кошторису Лікарні є: кошти обласного бюджету, кошти отримані як оплата за послуги, що надаються Лікарнею згідно із законодавством, плата за оренду майна та надходження від реалізації майна Лікарні відповідно до чинного законодавства, благодійні внески, гранти та дарунки від юридичних та фізичних осіб, кошти від підприємств, організацій, фізичних осіб та від інших бюджетних установ для виконання цільових заходів, інші джерела, не заборонені чинним законодавством (а.с. 63-67).   
Отже, КЗОЗ «Обласна клінічна психіатрична лікарня м. Слов`янськ» є бюджетним закладом, оскільки джерелом формування його майна та кошторису є, зокрема, кошти обласного бюджету.  
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог. При цьому, ухвалив рішення, які відповідають вимогам закону. 
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, щодо незаконного судового рішення від 25 листопада 2019 року, зокрема, про характер праці позивача, що не дозволяє віднести його до категорії осіб, праця яких оплачується на підставі постанови Кабінету Міністрів України №314,  є необґрунтованими, оскільки апеляційним судом встановлено і цього не оспорюють сторони, що інші доплати, а саме, за науковий ступень та кваліфікаційний клас позивач отримує відповідно до цієї постанови. 
Доводів щодо незаконності судового рішення від 2 грудня 2019 року відповідач в апеляційній скарзі не навів, крім посилань на вимоги ст. 141 ЦПК України, в ч. 13 якої зазначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги не впливають на правильність ухвалених рішень суду першої інстанції, тому підстав для скасування судових рішень не вбачається.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Крім того, згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати відповідача по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають. 

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального закладу охорони здоров`я «Обласна клінічна психіатрична лікарня міста Слов`янськ» залишити без задоволення, рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 листопада 2019 року та додаткове рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 2 грудня 2019 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 13 березня 2020 року.

Суддя: