ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1857/20 Справа № 199/6583/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Спаї В. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року                
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі: 
головуючого         -        Лаченкової О.В.
суддів          -        Варенко О.П., Городничої В.С.
розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи 
апеляційні скарги ОСОБА_1 ,
на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2019 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, -

ВСТАНОВИЛА:
В серпні 2019 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2  до ОСОБА_1  про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку —задоволено частково.
Стягувати щомісяця з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання останньої у розмірі 2 000,00 (двох тисяч) грн., які щорічно підлягають індексації відповідно до закону, починаючи проводити стягнення з 09.08.2019 р., та до досягнення дитиною подружжя – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьох років.
Рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Стягувати щомісяця з ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 2 000,00 (двох тисяч) грн., які щорічно підлягають індексації відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, починаючи проводити стягнення з 09.08.2019 року.
Рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 мирович просить рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2019 року по справі №199/6583/19 змінити в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2 , зменшивши їх розмір з 2000 грн. до 1000 грн. до досягнення дитиною подружжя, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трьох років.
У відзиві ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 17 жовтня 2019 року просить рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки вважає що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим. 
       Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_1  та  ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження, виданого 19.05.2018 Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання встановлено, що ОСОБА_3 мешкає разом із матір`ю.
ОСОБА_2  перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується довідкою ФОП ОСОБА_4 .
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків/джерела виплачених доходів та утриманих податків вбачається, що ОСОБА_1  на даний час не отримує дохід.
Також, судом першої інстанції було встановлено, що 20.05.2019 року, 24.05.2019 року, 19.06.2019 року на карту позивача відповідач перерахував наступні грошові суми: 3 327,41 грн., 2 000,00 грн., 2 000,00 грн. 
Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.
Положеннями ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Отже, у дружини-матері право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трирічного віку виникає незалежно від того чи вона працює та від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Згідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
За змістом ч. 2 ст. 80 СК України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.
При розв`язанні питання щодо розміру аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, суд виходить з приписів ч. 1 ст. 80 СК України, відповідно до якої аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі, та ураховує стан здоров`я платника аліментів.
       Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що відповідач є батьком дитини, дитина мешкає разом із матір`ю та домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання позивача між сторонами у справі, яка розглядалася, досягнуто не було; разом з тим, позивач не працює та перебуває у відпустці про догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Приведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 доводи, що впродовж останніх декількох місяців він є непрацевлаштованим, не має жодного заробітку та має складності з пошуком роботи, внаслідок чого перебуває у складному матеріальному становищі та вимушений звертатися за матеріальною допомогою до своїх батьків, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідач є молодою, здоровою людиною, працездатного віку, який повинен знати про обов`язок утримувати дитину та його матір. 
Окрім того, ОСОБА_1 не є інвалідом й на у своєму утриманні інших дітей та непрацездатних батьків не має.
Отже, особа не може бути визнана неспроможною сплачувати аліменти, якщо вона, будучи працездатною, не працює без поважних причин.
Твердження апелянта про те, що у ОСОБА_1 відсутнє жодне рухоме та нерухоме майно, а також будь-які накопичення, є недоречними, оскільки жодним чином не впливають на розмір встановлених аліментів.
Доводи апелянта, що позич не надала доказів того, що у неї відсутній дохід та неотримання нею допомоги по догляду за дитиною до трьох років або інших виплат, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки право на отримання дружиною аліментів у порядку, передбаченому ст. 84 СК України, не залежить від її матеріального стану.
Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.
       Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.
       Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. 
Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2019 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України. 

       Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко 

                                                                В.С.Городнича