Постанова 
Іменем України
 
28 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 215/2049/16-ц
провадження № 61-36620св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М.,                   Кузнєцова В. О., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Ремгідромаш»,
тертя особа - первинна профспілкова організація товариства з обмеженою відповідальністю «Ремгідромаш»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року в складі судді Квятковського Я. А.  та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2018 року в складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської А. П., Зубакової В. П., 
 
ВСТАНОВИВ: 
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Ремгідромаш» (далі - ТОВ «Ремгідромаш»), який в ході розгляду справи уточнив, та остаточно просив:
-          скасувати наказ ТОВ «Ремгідромаш» від 04 квітня 2016 року № 116-к про застосування до ОСОБА_2 заходу дисциплінарного стягнення у вигляді догани;
-          скасувати наказ ТОВ «Ремгідромаш» від 05 квітня 2016 року № 120-к про застосування до ОСОБА_2 заходу дисциплінарного стягнення у вигляді догани;
-          скасувати наказ ТОВ «Ремгідромаш» від 07 квітня 2016 року № 122-к про звільнення ОСОБА_2 ;
-          поновити його на роботі в ТОВ «Ремгідромаш» на посаді слюсара-сантехніка 5 розряду;
-          стягнути з ТОВ «Ремгідромаш» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу;
-          стягнути з ТОВ «Ремгідромаш» на його користь 8 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. 
Позов мотивований тим, що з 06 січня 2009 року позивач працював у ТОВ «Ремгідромаш» на посаді слюсара-сантехника 5 розряду.
Наказом ТОВ «Ремгідромаш» від 04 квітня 2016 року № 116-к у зв`язку з невиконанням 01 квітня 2016 року наряду про демонтаж системи опалення                                 2 поверху офісного приміщення товариства до ОСОБА_2 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
Наказом ТОВ «Ремгідромаш» від 05 квітня 2016 року № 120-к у зв`язку з невиконанням 04 квітня 2016 року наряду про демонтаж системи опалення та чистку каналізації 2 поверху офісного приміщення товариства до                            ОСОБА_2 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
Наказом від 07 квітня 2016 року № 122-к позивача звільнено у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором.
Посилаючись на те, що його звільнено з порушенням законодавства про працю, через неприязні відносини з керівником, який видавав наряди, які фізично не можливо виконати у поставлені строки,  ОСОБА_1 просив задовольнити позовні вимоги. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Рішення суду мотивовано тим, що звільнення позивача, який працював у ТОВ «Ремгідромаш» на посаді слюсара-сантехника 5 розряду за пунктом 3 статті 40 КЗпП України є законним та обґрунтованим, оскільки звільненню передувало притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності та підтверджені обставини систематичного невиконання (01 квітня 2016 року, 04 квітня 2016 року) без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором. 
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 квітня                            2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишено без задоволення, рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року залишено без змін.
 
Апеляційний суд погодився з висновком місцевого суду про законність звільнення ОСОБА_2 . При цьому суд врахував, що перелік робіт, які надавались позивачу згідно нарядів від 01, 04, 05 квітня 2016 року, відповідає його кваліфікації та встановленим обов`язкам. 
 
Короткий зміст вимог касаційної скаргита узагальнення її доводів
 
У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не взяли до уваги відсутність на підприємстві робочої інструкції посади слюсара-сантехника, яку обіймав позивач, у зв`язку з чим накладення на позивача дисциплінарних стягнень за порушення пункту 3.1.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Ремгідромаш», є незаконним.  Суд апеляційної інстанції безпідставно взяв до уваги покази свідка, оскільки питання щодо винятковості прийняття судом доказів, які не були досліджені судом першої інстанції, не розглядалось. 
 
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу та узагальнення його доводів 
 
У серпні 2018 року ТОВ «Ремгідромаш» подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
 
Відзив мотивований тим, що за час роботи на підприємстві позивач зарекомендував себе з негативної сторони, покладені на нього посадові обов`язки виконував безвідповідально та неналежно, що, починаючи з                        2014 року стало підставою для неодноразового притягнення  ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2018 року відкрито провадження у справі та витребувано її з суду першої інстанції. 
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У липні 2018 року вказана справа надійшла до Верховного Суду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суди встановили, що згідно наказу від 06 січня 2009 року № 6-к                                   ОСОБА_1 прийнято на роботу ТОВ «Ремгідромаш» на посаду слюсара-сантехніка 5 розряду.
 
01 квітня 2016 року ОСОБА_2 виданий наряд на демонтаж системи опалення офісного приміщення 2 поверху зі строком виконання до 17.00 год. цього ж дня, який позивачем не виконаний. 
 
Наказом ТОВ «Ремгідромаш» від 04 квітня 2016 року № 116-к у зв`язку з невиконанням 01 квітня 2016 року наряду про демонтаж системи опалення                                 2 поверху офісного приміщення товариства до ОСОБА_2 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани та позбавлення виробничої премії у розмірі 100 % за квітень 2016 року.
 
04 квітня 2016 року  ОСОБА_1 виданий наряд на закінчення демонтажу системи опалення та чистки каналізації і сифонів раковин, центральних стояків 2 поверху зі строком виконання до 17.00 год. цього ж дня, який позивачем не виконаний. 
 
Наказом ТОВ «Ремгідромаш» від 05 квітня 2016 року № 120-к у зв`язку з невиконанням 04 квітня 2016 року наряду про демонтаж системи опалення та чистку каналізації 2 поверху офісного приміщення товариства до                            ОСОБА_2 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
 
05 квітня 2016 року ОСОБА_1 виданий наряд на закінчення демонтажу системи опалення та сифонів раковин, центральних стояків, а також чистки унітазів зі строком виконання до 17.00 год. цього ж дня, який позивачем не виконаний.
 
На засіданні цехового комітету 07 квітня 2016 року первинна організація профспілки ТОВ «Ремгідромаш» надала згоду роботодавцю на розірвання трудового договору з членом профспілки слюсарем-сантехніком ОСОБА_1 згідно з пунктом 3 статті 40 КЗпП України. 
 
Наказом від 07 квітня 2016 року № 122-к позивача звільнено у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором. 
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
 
Частиною першою статті 15 ЦК Українивизначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
 
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 
 
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
 
Статтею 43 Конституції Українивизначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
 
Відповідно до положень статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
 
Статтею 147 КЗпП Українипередбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.
 
Згідно пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного та громадського стягнення.
 
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»(зі змінами та доповненнями), за передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України).
 
У пункті 22 вищевказаної постанови роз`яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, пункту 1 статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.
 
Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП Українинеобхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.
 
Отже, необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше.
 
Звільнення за систематичне невиконання трудових обов`язків передбачає здійснення працівником щонайменше двох дисциплінарних проступків, за наслідками вчинення яких виносяться наказ про оголошення догани та наказ про звільнення внаслідок систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.
 
Суди попередніх інстанцій встановили, що позивач двічі протягом квітня 2016 року притягувався до дисциплінарної відповідальності за допущені                   01 квітня та 04 квітня 2016 року порушення трудової дисципліни, а саме: невиконання наряду про демонтаж системи опалення 2 поверху офісного приміщення і наряду про закінчення демонтажу системи опалення та чистки каналізації і сифонів раковин, центральних стояків 2 поверху.
 
Накази ТОВ «Ремгідромаш» від 04 квітня 2016 року № 116-к та від 05 квітня 2016 року № 120-к винесені роботодавцем з дотриманням вимог статей                 148-148 КЗпП України, оскільки перелік робіт, які надавались                                   ОСОБА_1 згідно нарядів від 01 квітня та 04 квітня 2016 року, відповідає його кваліфікації, обов`язкам та завданням, визначеним відповідно до Єдиного державного кваліфікаційного довідника. 
 
Доводи касаційної з посиланням на відсутність на підприємстві робочої інструкції посади слюсара-сантехника, яку обіймав позивач, не є підставою для скасування наказів відповідача про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, оскільки судами попередніх інстанцій встановлено порушення останнім пункту 3.1.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «Ремгідромаш», відповідно до якого працівник зобов`язаний працювати чесно та сумлінно, додержуватись трудової дисципліни, своєчасно і точно виконувати розпорядження керівництва.  
 
Наказом від 07 квітня 2016 року № 122-к, враховуючи попередні порушення трудової дисципліни та посадових обов`язків, які були встановлені наказами від 04 квітня 2016 року № 116-к та від 05 квітня 2016 року № 120-к, а також знов виявлене 05 квітня 2016 року порушення посадових обов`язків,                           ОСОБА_1 звільнено із займаної посади слюсара-сантехніка 5 розряду на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України. 
 
Таким чином, висновок судів попередніх інстанцій про систематичне невиконання або неналежне виконання ОСОБА_1 без поважних причин трудових обов`язків є правильним, а тому відсутні правові підставі вважати, що під час звільнення позивача відповідач допустив порушення вимог трудового законодавства. 
 
Інші наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження судів попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті                                 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті                                    6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня                       2006 року). Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
 
Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 серпня 2017 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2018 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді :	В. С. Жданова  	
 	В. М. Ігнатенко   В. О. Кузнєцов