Номер провадження: 22-ц/813/3695/20 
Номер справи місцевого суду: 500/5360/19
Головуючий у першій інстанції Швець В.М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.06.2020                                                                         м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого – Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г., 
за участю секретаря – Чепрас А.І.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», 
третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу – Бондар Ірина Михайлівна,
третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Одеської області - Колечко Дмитро Миколайович,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2019 року у складі судді Швець В.М., 
в с т а н о в и в:
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», треті особи - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу – Бондар І.М., приватний виконавець виконавчого округу Одеської області - Колечко Д.М. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Одночасно ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову.
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 липня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено, шляхом: накладення арешту на нерухоме майно-нежитлову будівлю загальною площею 452,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та яка належить ОСОБА_1 на праві власності; зупинення стягнення на підставі виконавчого напису№1560 від 29.03.2014, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу Бондар І.М. щодо звернення стягнення на нерухоме майно-нежитлову будівлю загальною площею 452,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на праві власності; заборони приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Колечко Д. АДРЕСА_2 .- АДРЕСА_3 5-вчиняти будь-які дії щодо звернення стягнення на зазначене нерухоме майно.
02.08.2019 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 липня 2019 року щодо арешту майна та забороною вчиняти будь – які дії щодо звернення стягнення на майно.
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2019 року відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.
Не погодившись з ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та винести постанову, якою скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що недопустимим є забезпечення позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, заходами, які перешкоджають виконанню рішення суду, яке набрало законної сили, а саме накладанням арешту на нерухоме майно – нежитлову будівлю, загальною площею 452,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності, та забороною приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. вчиняти будь-які дії щодо звернення стягнення на зазначене нерухоме майно без вказівки, що ця заборона встановлена у рамках виконання оскаржуваного виконавчого напису. В резолютивній частині ухвали не було зазначено, що арешт накладається та заборона вчиняти дії встановлюється на час розгляду справи судом, що прямо протирічить принципу обов`язковості судового рішення, що позбавляє апелянта усіх прав стягувача, як у виконавчому провадженні з виконавчого листа, так і у виконавчому провадженні з виконання виконавчого напису, навіть не зважаючи на те, на чию користь буде постановлене рішення за результатами розгляду справи. Предметом спору є дійсність виконавчого напису, а не право власності на майно, щодо якого вжиті заходи забезпечення позову, які, в свою чергу, перешкоджають виконанню рішення суду, що набрало законної сили.
03.03.2020 від приватного нотаріуса Дніпровського МНО Бондар І.М., надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю.
25.05.2020 від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі ОСОБА_1 та її представника.
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та приватний виконавець виконавчого округу Одеської області - Колечко Дмитро Миколайович про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не заявили.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вирішив розглянути справу без участі сторін.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
З матеріалів справи вбачається, що позивач в позовній заяві оскаржує виконавчий напис нотаріуса, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, звернуто стягнення на нерухоме майно позивача. 
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 липня 2019 року позов ОСОБА_1 забезпечено шляхом накладення арешту на нерухоме майно-нежитлову будівлю загальною площею 452,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та яка належить ОСОБА_1 на праві власності; зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №1560 від 29.03.2014, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу Бондар І.М. щодо звернення стягнення на нерухоме майно-нежитлову будівлю загальною площею 452,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на праві власності; заборонено приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Колечко Д. АДРЕСА_2 .- АДРЕСА_3 5-вчиняти будь-які дії щодо звернення стягнення на зазначене нерухоме майно.
Відповідно до положень частин першої, другої та четвертої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.
Відмовляючи в задоволенні клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову суд не звернув увагу на те, що до вчинення виконавчого напису, вже було рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.06.2012, яким стягнуто з боржника ОСОБА_1 суму боргу за кредитним договором та на виконання вказаного рішення видано виконавчий лист, на виконання якого 20.05.2019 відкрито виконавче провадження. 
Вказане дає підстави вважати, що не скасування заходів забезпечення позову в частині арешту на спірне майно та заборони виконавцю здійснювати виконавчі дії, вжитих ухвалою від 22.07.2019, робить неможливим виконання рішення суду першої інстанції, яке набрало законної сили та позбавляє права відповідача звернути стягнення на майно позивача в рахунок погашення кредитної заборгованості. Такі заходи вочевидь є неспівмірними з вимогами позивача у спорі.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.
Предметом вимог є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тому співмірним слід вважати лише забезпечення позову у спосіб зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, що оскаржується боржником у судовому порядку, що відповідає правилам п.5ч.1ст.150 ЦПК України.
Суд першої інстанції на зазначені в клопотанні мотиви скасування заходів забезпечення позову уваги не звернув та, як наслідок, безпідставно відмовив у його задоволенні.
Ухвала суду не відповідає вимогам законності, оскільки не містить жодного обґрунтування відхилення доводів сторони, яка звернулася із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, суд послався на обставини, якими відповідне клопотання не обґрунтовувалося взагалі. 
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2019 року скасуванню в частині відмови в задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю та заборони приватному виконавцю вчиняти будь – які дії щодо звернення стягнення на майно. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384  ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задовольнити.
Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2019 року в частині відмови в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову про накладення арешту та заборони приватному виконавцю вчиняти будь – які дії щодо звернення стягнення на майно скасувати.
Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22 липня 2019 року у цивільній справі №500/5360/19, шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю, площею 452,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_1 , шляхом заборони приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитру Миколайовичу – АДРЕСА_5 вчиняти будь – які дії щодо звернення стягнення на зазначене нерухоме майно.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 11.06.2020.

Головуючий: 
                                                                                    
            Судді: