ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження 33/821/94/20 Справа № 693/1482/19	  	Головуючий по 1 інстанції Пічкур С.Д.	
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП		Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І.А.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2020 р.                                                  м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №693/1482/19 відносно  ОСОБА_1 , що надійшли з Жашківського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою останнього ,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 28 січня 2020 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого слюсарем ПСП «Канюківське», 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, постановлено стягнути судовий збір на користь держави в сумі 384,20 грн.
Як встановлено судом першої інстанції,  ОСОБА_1 27 листопада 2019 року о 13 годині 50 хвилин на трасі Київ-Одеса 155 км. в напрямку Одеси керував автомобілем «ЗАЗ» 110308-45 р/н, НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився на приладі «Drager» в присутності двох свідків, показник приладу 1,09‰. 
Не погоджуючись з постановою місцевого суду,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати, а провадження по справі відносно нього закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що суддя місцевого суду був упереджений при розгляді справи відносно нього, оскільки самостійно збирав докази у справі. Вважає, що покази лікаря-нарколога ОСОБА_2 є недопустимим доказом у справі, оскільки він не є експертом, і місцевим судом не визначено його процесуальний статус у справі. Вказує, що його огляд на стан сп`яніння було проведено з порушенням вимог інструкції, не сертифікованим приладом, а всі документи по справі були ним підписані під тиском працівників поліції.
До апеляційного суду  ОСОБА_1 06.03.2020 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про місце, день та час слухання справи, в апеляційній скарзі просив слухати справу без його участі за наявними у справі матеріалами.
Згідно ч.6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або у суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб. 
Вважаю, що перешкод для розгляду справи, передбачених ч.6 ст. 294 КУпАП, немає, а тому апеляційний розгляд можливо проводити у відсутності  ОСОБА_1 , який, крім того, просив розглядати апеляційну скаргу без його участі. 
Перевіривши матеріали справи, які надійшли з місцевого суду і, обміркувавши над доводами апеляційної скарги, вважаю, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані. 
Висновок районного суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, в діях  ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку. 
Вина  ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, підтверджується:
-  даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 395215 від 27.11.2019, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з якого вбачається, що  ОСОБА_1 27 листопада 2019 року о 13 годині 50 хвилин на трасі Київ-Одеса 155 км. в напрямку Одеси керував автомобілем «ЗАЗ» 110308-45 р/н, НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 а) ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився на приладі «Drager» в присутності двох свідків, показник приладу 1,09‰.(а.с. 3);
- даними тесту № 3691 відповідно до якого – результат позитивний 1,09 ‰ проміле ( а.с. 2);
- даними акту огляду на стан сп`яніння відповідно до якого  ОСОБА_1 в присутності свідків ОСОБА_3 та  ОСОБА_4 пройшов огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager» № 6810, результат тесту - 1,09 ‰ проміле (а.с. 4);
- письмовими показаннями свідка ОСОБА_3 , згідно яких він був зупинений працівниками поліції, та в його присутності  ОСОБА_1 пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager», покази якого були 1,09 ‰ проміле (а.с. 5);
- показаннями свідка  ОСОБА_4 , який був допитаний місцевим судом, та показав, що він був свідком того, як  ОСОБА_1 проходив огляд на стан алкогольного сп`яніння, однак трубку та процес налаштування приладу «Drager» він не бачив. Крім того, він порадив  ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, а тому доводи апелянта в цій частині є неспроможними.
Крім того, місцевим судом з метою унеможливлення порушення процесуальних прав  ОСОБА_1 , за його клопотанням було допитано в якості спеціаліста лікаря-нарколога ОСОБА_2 , який пояснив, що повірку алкотестів проводять згідно його технічних вимог. Прилад може мати похибку до 0,5 %, не більше, а результат тесту 1,09 ‰ вказує на середній ступень алкогольного сп`яніння і по зовнішніх ознаках людини можна виявити, що вона перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 стверджував, що покази лікаря-нарколога ОСОБА_2 не можна брати до уваги, оскільки місцевим судом не було визначено його статус. Вказані обставини свідчать про намагання апелянта уникнути від адміністративної відповідальності, оскільки лікар-нарколог ОСОБА_5 , допитаний за його клопотанням, дав покази не на його користь, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.
Апеляційним судом встановлено відсутність порушень вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 р. за № 1413/27858, «Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі», затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованої в МЮ України 10.11.2015 № 1408/27853, та вимог КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, а тому доводи апелянта в цій частині є необгрунтованими.
Доводи апелянта про те, що огляд на стан спяніння проводився несертифікорваним приладом є неприйнятними, оскільки вони були предметом перевірки місцевим судом, яким зроблено вірний висновок про належність показів приладу «Drager» в якості доказів у справі. Крім того, апелянтом не надано жодних належних та допустимих доказів про упередженість суді місцевого під час розгляду справи відносно нього, а також те, що працівниками поліції здійснювався тиск відносно нього.
Також  ОСОБА_1 , відповідно до п.7 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» мав право у разі незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, пройти такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, однак матеріали справи не містять даних про те, що апелянт не був згідний з результатами огляду та наполягав на його проведенні в медичному закладі, останній також зазначив в протоколі про адміністративне правопорушення про те, що він вживав пиво, після чого керував транспортним засобом.
З огляду на викладене, вважаю, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно. Вина  ОСОБА_1 доведена повністю, а його дії за ч.1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані вірно. Тому твердження апелянта про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є безпідставним.
Адміністративне стягнення, накладене на  ОСОБА_1 в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, відповідає положенням ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
З врахуванням вищевикладеного, вважаю, що постанова районного суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження по справі, як того просить апелянт, - відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и л а:

Постанову Жашківського районного суду Черкаської області від 28 січня 2020 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін, а апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанова остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка