Ухвала
Іменем України
 
27 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 0907/2-5003/2011
провадження № 61-6230ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М. 
 
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Романського Сергія Івановича на постанову Львівського апеляційного суду від 11 березня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2011 року ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернувся з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №123/Кр74 від 04 квітня 2008 року в розмірі 217 734,93 гривень.
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області                    від 28 березня 2013 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «АКПІБ» звернулося до суду з апеляційною скаргою.
Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2015 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області                            від 28 березня 2013 року залишено без змін.
У червні 2015 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося з апеляційною скаргою на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області                            від 28 березня 2013 року, зазначаючи про те, що за договором відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року ПАТ «АКПІБ» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги за кредитним договором від 4 серпня 2008 року № 123/Кр74.
Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 жовтня 2015 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області                           від 28 березня 2013 року залишено без змін.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року касаційні скарги ПАТ «АКПІБ» та ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково.
Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області                        від 28 березня 2013 року, ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області              від 25 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області             від 5 жовтня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області                      від 16 червня 2016 року замінено позивача ПАТ «АКПІБ» на правонаступника ТОВ «Кредитні ініціативи».
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області                      від 15 листопада 2018 року цивільну справу за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд Трускавецькому міському суду Львівської області.
Ухвалою судді Трускавецького міського суду Львівської області від 23 січня                   2019 року прийнято до розгляду зазначену справу.
Згідно ухвали Трускавецького міського суду Львівської області від 10 жовтня      2019 року задоволено клопотання представників відповідачів про витребування у позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» ряду документів для огляду.
10 грудня 2019 року на адресу Трускавецького міського суду Львівської області поступило клопотання від Романського С. І. та ОСОБА_1 про залишення позовної заяви ТзОВ «Кредитні ініціативи» без розгляду у зв`язку з невиконанням вимог ухвали суду від 10 жовтня 2019 року.
Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 26 грудня 2019 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишено без розгляду.
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 11 березня 2020 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задоволено.
Ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 26 грудня 2019 року - скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
31 березня 2020 року представник ОСОБА_1 - адвокат Романський С. І. засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 11 березня 2020 року у вказаній вище справі. 
Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї матеріали, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначена справа перебуває у провадженні судів з лютого 2011 року, матеріали справи налічують десять томів.
10 жовтня 2019 року Трускавецьким міським судом Львівської області була постановлена ухвала про витребування доказів у позивача по справі - Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».
В підготовчому засіданні 26 грудня 2019 року представником позивача на виконання ухвали суду від 10 жовтня 2019 року було представлено наступні докази, а саме: кредитний договір № 123/Кр74 від 04 квітня 2008 року, укладений між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 та договір майнової поруки № 74                     від 04 квітня 2008 року укладений між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 .
Також представником позивача у підготовчому засіданні було представлено договір іпотеки № 514 укладений між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 .
Крім того, представником позивача було частково долучено до матеріалів справи копії документів з кредитної справи, а саме: заява-анкета позичальника ОСОБА_2 на отримання кредиту від 04 квітня 2008 року; заява на видачу готівки № 2 від 04 квітня 2008 року; заява ОСОБА_1                від 04 квітня 2008 року; повідомлення про умови кредитування на будівництво, придбання, реконструкцію, ремонт та облаштування житла і орієнтовану сукупну вартість кредиту.
Залишаючи позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» без розгляду на підставі частини 10 статті 84, пункту 1 частини другої статті 200, пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази згідно ухвали суду від 10 жовтня 2019 року, необхідні для вирішення спору.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частини перша, друга статті 13 ЦПК України).
Згідно частин четвертої, сьомої статті 81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів, суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Статтею 84 ЦПК України встановлено порядок витребування доказів.
Відповідно до частин першої, третьої сьомої статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.
Відповідно до частини 10 статті 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.
Тобто, вказана норма встановлює декілька альтернативних варіантів дій суду у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів, при цьому, якщо такі докази не подано саме з неповажних причин або без повідомлення причин. Крім того, зі змісту вказаної статті вбачається, що суд враховує, яке значення мають ці докази для справи.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.
Колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанцій стосовно того, що враховуючи подані документи, суд першої інстанції мав всі підстави здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами.
Оцінюючи доводи поданої касаційної скарги, Верховний Суд зобов`язаний врахувати, що її обґрунтовано аргументами необхідності переоцінки досліджених судом апеляційної інстанції доказів, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції та за межі його процесуальних повноважень. 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Романського Сергія Івановича на постанову Львівського апеляційного суду від 11 березня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити. 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                          І. В. Литвиненко  
 
                                                                       В. С. Висоцька
 
                                                                                                      І. М. Фаловська