ПОСТАНОВА
Іменем України

18 червня 2020 року 
Київ
справа №348/261/17
адміністративне провадження №К/9901/20540/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л.,   Рибачука А.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.03.2017 (в складі головуючого судді Вінтоняк М.Б.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017 (в складі колегії суддів: головуючої судді - Хобор Р.Б., суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.) у справі №348/261/17 за позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про     визнання дій неправомірними,          
УСТАНОВИВ:
В лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі - Надвірнянське ОУПФУ, відповідач), в якому просив:
- визнати неправомірними дії відповідача щодо застосування обмеження коефіцієнтів заробітної плати 5,6 при обчисленні пенсії;
- зобов`язати Надвірнянське ОУПФУ здійснити з 01.08.2016 перерахунок його пенсії, знявши обмеження коефіцієнтів заробітної плати 5,6 за період з 01.05.1992 по 30.04.1997 при обчисленні його пенсії з урахуванням повного заробітку і виплатити недоотримані суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому до виникнення обставин, з якими закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.
Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від                     28 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року, позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії Надвірнянського ОУПФУ щодо нарахування позивачу пенсії із обмеженням заробітної плати коефіцієнтом 5,6.
Зобов`язано відповідача зняти обмеження коефіцієнтів 5,6 заробітної плати   ОСОБА_1 за період з 01.10.1992 по 30.04.1997 включно при обчисленні пенсії та здійснити перерахунок йому пенсії, починаючи з 01.08.2016, з врахуванням повного заробітку, а також виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон повязує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.
У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що відповідач правомірно нараховував пенсію позивачу із обмеженням заробітної плати коефіцієнтом 5,6. Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України     Про пенсійне забезпечення, і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за вищевказаною скаргою.
Позивач правом на подання заперечення чи відзиву на касаційну скаргу не скористався.
Справу передано до Верховного Суду.
Суд касаційної інстанції, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Судами встановлено, що позивачу з 06.04.2015 призначено пенсію за віком за Списком   №2. Розрахунок пенсії проведено на підставі архівної довідки про заробітну плату, видану 06.07.2015 за № 01/01/02-17/6904 Газпромом Нафта філіалом «Газпромнафта-Муравленково» ВАТ «Газпромнафта-ННГ», за період з 01.05.1992 по 30.04.1997, при цьому застосовано обмеження коефіцієнту заробітної плати 5,6. В довідці зазначено, що на всі виплати нараховані страхові внески до Пенсійного фонду України (страхові внески). 
Копією відповіді Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області підтверджено, те що позивач звертався до відповідача із вимогою про проведення перерахунку пенсії та отримав відмову.
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що на час отримання позивачем заробітної плати у період з 01.10.1992 по 30.04.1997 обмежень максимальної величини заробітної плати не існувало, оскільки таке обмеження встановлено лише 13.07.1998 постановою Кабінету Міністрів України №1064 "Про встановлення максимальної величини фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів", а тому заробітна плата має враховуватись без обмежень коефіцієнтом 5,6.
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає таке.
Згідно з ч. 1   ст. 40 Закону №1058-ІV   для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж, починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.          
Відповідно до   ст. 41 Закону №1058-ІV   до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:
1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим   Законом, з яких згідно з цим   Законом   були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності     Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"     - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;
2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим   Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до     Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.
Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до     Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України;
3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою   статті 24 цього Закону.
Отже, обмеження сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до   Закону України "Про пенсійне забезпечення",   показником 5,6 застосовується саме до заробітних плат, які отримувались до встановлення такого обмеження (до 01.07.1998), тобто в даному випадку до виплат, які отримував позивач в період з 01.10.1992 по 30.04.1997.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2020 року у справі № 348/2381/16-а.
За встановлених обставин суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкового висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до ч. 1   ст. 351 КАС України   (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними   Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Частиною 3 вказаної статті передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення   закону   або застосування     закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування   закону, який підлягав застосуванню.
За таких обставин, коли суди повно і правильно встановили обставини справи, проте неправильно тлумачили   закон, який підлягав застосуванню, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями   345,   349,   351,   355,   356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області задовольнити.
Постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28 березня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року скасувати.
Ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними відмовити.
Постанова   є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                              А. Ю. Бучик

Судді:                     Л. Л. Мороз 

                    А. І. Рибачук