Справа № 297/2277/19

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        30 квітня 2020 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючої - судді Готри Т.Ю.,
суддів - Кондора Р.Ю., Мацунича М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третьої особи без самостійних вимог Служби в справах дітей Берегівської міської ради, про позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 02 березня 2020 року, постановленої суддею Ільтьо І.І.,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третьої особи без самостійних вимог Служби в справах дітей Берегівської міської ради, про позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 02 березня 2020 року провадження у цій цивільній справі зупинено до набрання законної сили судового рішення в справі №297/2254/19 за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , третьої особи на стороні відповідачів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Кисельової Н.В., про визнання недійсним договору відступлення прав за іпотечним договором.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу, як постановлену з порушенням норм процесуального права, та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вказує, що предметом спору по справі за №297/2254/19 за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , третьої особи на стороні відповідачів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Кисельової Н.В., є визнання недійсним договору відступлення прав за іпотечним договором від 11.01.2019, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 . Тобто, ОСОБА_4 оскаржує правочин, за яким ОСОБА_1 набув статусу кредитора та іпотекодержателя по відношенню до нього. Проте ОСОБА_4 не ставить питання про оскарження права власності на предмет іпотеки, а саме, квартири в АДРЕСА_1 , по якій власник усуває перешкоди в користуванні цим майном. Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про наявність підстав для зупинення провадження в справі, у зв`язку з чим порушив його право на розумні строки розгляду справи.

ОСОБА_4 та інші учасники справи не скористалися правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження (ч.1 п.14 ст.353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.

Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України в редакції 2004 року, що кореспондується зі ст. 251 чинного ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупиняючи провадження в цій справі, суд першої інстанції виходив із неможливості її розгляду до вирішення іншої цивільної справи №297/2254/19 за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , третьої особи на стороні відповідачів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Кисельової Н.В., про визнання недійсним договору відступлення прав за іпотечним договором. 

Проте, апеляційний суд із висновком суду першої інстанції погодитись не може, оскільки такого суд дійшов з порушенням норм процесуального права з огляду на наступне.

Як слідує з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третьої особи без самостійних вимог Служби в справах дітей Берегівської міської ради, в якому просив визнати ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 , та виселити їх з цього житлового приміщення без надання іншого житла.

        У провадженні Берегівського районного суду Закарпатської області знаходиться цивільна справа №297/2254/19 за позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , третьої особи на стороні відповідачів приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва Кисельової Н.В., про визнання недійсним договору відступлення прав за іпотечним договором. 

Отже, з наведеного слідує, що ОСОБА_4 в іншій цивільній справі оспорює договір за яким ОСОБА_1 набув статусу кредитора та іпотекодержателя по відношенню до відповідача. Разом із цим, ОСОБА_4 не оскаржує належне ОСОБА_1 право власності на предмет іпотеки, а саме, квартири в АДРЕСА_1 , по якій власник усуває перешкоди в користуванні цим майном. 

Зважаючи на те, що оспорювання відповідачем ОСОБА_4  у Берегівському районному суді договору про відступлення прав за іпотечним договором, на підставі якого ОСОБА_1 набув право власності на спірне нерухоме майно, яке відповідачем не оспорюється, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про неможливість розгляду цієї цивільної справи до вирішення іншої справи, оскільки в цій іншій справі не вирішуються питання, що стосуються підстав, заявлених у цій справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Крім цього, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, яка переглядається, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що зупинення провадження до набрання законної сили рішення суду, порушує вимоги закону щодо розумності строку розгляду справи.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи, складність справи, поведінку заявників та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі.

Згідно з вимогами статті 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
За таких обставин зупинення провадження судом порушує норми процесуального права та не відповідає принципу ефективності судового процесу.

З огляду на наведене, колегія суддів уважає, що ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду по суті позовних вимог до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 374, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 02 березня 2020 року скасувати.
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третьої особи без самостійних вимог Служби в справах дітей Берегівської міської ради, про позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:          

Судді: