ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26 травня 2020 року           справа №360/913/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Гаврищук Т.Г., Ястребової Л.В.,
розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року у справі  №360/913/20 (головуючий І інстанції Смішлива Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                    ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
-визнати незаконним та скасувати рішення Біловодського об`єднаного управління ПФУ Луганської області від 06.02.2020 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком;
-зобов`язати Біловодське об`єднане управління ПФУ Луганської області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії із зарахуванням до трудового стажу період проходження військової служби з 12.05.1979 по 05.05.1981, та період роботи з травня 1987 року по січень 1999 року в колгоспі «Степ України» Біловодського району, Луганської області.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач відмовив в призначенні пенсії з посиланням на відсутність необхідного трудового стажу, не врахувавши період проходження військової служби у зв`язку з відсутністю в трудовій книжці запису дати видачі військового квитка, відсутністю самого військового квитка, а також період роботи в колгоспі «Степ України» з травня 1987 року по січень 1999 року, оскільки  в довідках КУ «Трудовий архів територіальних громад Біловодського району» прізвище в відомостях по заробітній платі вказано як « ОСОБА_2 » замість вірного « ОСОБА_3 ».
З посиланням на норми Конституції України та Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивач вважає, прийняте рішення про відмову в призначенні пенсії за віком протиправним.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.
Не погодившись з судовим рішенням позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення, прийняти постанову, якою позов задовольнити.
Обґрунтування апеляційної скарги. 
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, не звернув уваги, що записи в трудовій книжці повністю підтверджують страховий стаж позивача, необхідний для призначення пенсії за віком. Цей стаж також підтверджують надані архівні довідки.
Позивач не може звернутися до суду для встановлення факту належності правовстановлюючих документів, оскільки між ним та відповідачем вже виник спір про право, що виключає   можливість встановлення в судовому порядку факту, що має юридичне значення, на що неодноразово звертала увагу в своїх постановах Велика Палата Верховного Суду.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, до суду не з`явилися, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 звернувся до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області із заявою від 30.01.2020 року , зареєстрованою за № 385 про призначення йому пенсії за віком, додавши до заяви документи, зазначені в розписці-повідомленні (арк. спр. 33-34).
На зворотному боці заяви про призначення пенсії від 30.01.2020 міститься запис, в якому позивач повідомляє відповідача про відсутність військового квитка та підтверджуючої довідки (арк. спр. 33 зв.б.).
Рішенням № 1370/03-18 від 06.02.2020 відповідач відмовив в призначенні пенсії позивачу у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (арк. спр. 8-9, 45-46).
Відповідно до змісту рішенні, підставою відмови у призначенні пенсії за віком є не врахування до стажу:
- період проходження військової служби з 12.05.1979 по 05.05.1981 у зв`язку з відсутністю в трудовій книжці дати видачі військового квитка, ненаданням військового квитка та підтверджуючої довідки про проходження військової служби;
- період роботи з травня 1987 року по січень 1999 року у колгоспі «Степ України» у зв`язку з тим, що в довідці, виданої Комунальною установою «Трудовий архів територіальних громад Біловодського району» № 02-15/662 від 31.10.2019 значиться « ОСОБА_1 » «так у документах», тоді як відповідно до паспортних даних (паспорт серії НОМЕР_1 від 01.08.1998) заявник « ОСОБА_1 », також не можливо взяти до уваги заробітну плату з січня 1988 року по грудень 1994 року у зв`язку з тим, що в довідці, виданої Комунальною установою «Трудовий архів територіальних громад Біловодського району» №02-15/662 від 31.10.2019, заявник також значиться як « ОСОБА_1 » «так у документах».
Згідно з розрахунком стажу загальний страховий стаж позивача складає 11 років 02 місяців 08 днів (арк. спр. 47).
Як свідчать записи трудової книжки позивача за спірні періоди часу визначено (арк. спр. 6-7, 38-39):
запис 2) 27.04.1979 звільнений по п. 3 ст. 36 КЗпП УРСР, призваний до лав Радянської армії;
запис 3) 12.05.1979 служба в Радянській армії - 05.05.1979 звільнений в запас;
запис 13) 10.05.1987 зарахований до штату колгоспу;
запис 14) 01.04.2000 у зв`язку з реорганізацією колгоспу «Степ України» звільнений за згодою сторін по ст. 36 п. 1 КЗпП України.
Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу за 1999 рік за формою ОК-5 від 11.10.2019 за персоніфікованими відомостями номер облікової картки: НОМЕР_2 , ПІБ ОСОБА_1 в Реєстрі застрахованих осіб наявні відомості про страхувальників застрахованих осіб, а саме за квітень 1999 року (арк. спр. 43).
В довідці № 02-15/633 та № 02-15/662 від 31.10.2019 містяться відомості щодо нарахування заробітної плати та кількості відпрацьованих днів за період з 1987 по 1999 роки щодо особи « ОСОБА_1 » (арк. спр. 13, 14, 41, 42).
Згідно з архівною довідкою № 5/115426 від 24.12.2019 в наказі командира військової частини НОМЕР_3 від 18.05.1979 № 135 про прибуття та вибуття з військової частини НОМЕР_3 зазначено мовою оригіналу « ОСОБА_4 , 1959 года рождения, призывника Артемовского РВК» (арк. спр. 12).
Відповідно до довідки № 25 від 26.02.2020, виданої Біловодським районним комісаріатом Луганської області, позивач проходив строкову військову службу в період з 12.05.1979 по 05.05.1981 (арк. спр. 15).
Довідка № 25 від 26.02.2020 та довідка № 5/115426 від 24.12.2019 позивачем до Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області разом із заявою про призначення пенсії не надавались.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що записи трудової книжки неповні, а надані в підтвердження спірних періодів страхового стажу документи містять розбіжності, які унеможливлюють врахувати ці періоди до страхового стажу позивача. Проте, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, та, як наслідок,  до пенсійного  органу з питанням призначення пенсії.
Оцінка суду.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
На підставі абзацу першого частини четвертої статті 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
За приписами статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.
На момент звернення 30.01.2020 року  до відповідача із заявою про призначення пенсії, позивачу виповнилось повних 60 років, тобто він досяг необхідного віку для призначення пенсії.
Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
На підставі частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Як визначено частиною першою статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-ХІІ), громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 2 Закону № 1788-ХІІ за цим Законом призначаються: трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Згідно пункту «а» статті 3 Закону № 1788-XII право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів (далі іменуються - підприємства та організації, якщо не обумовлено інше), - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.
На підставі частини першої та другої статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Пунктами «а» та «в» частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків; військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.
За приписами пункту 1 статті 8 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
На підставі частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок № 637), пунктом 1 якого визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637  за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
В свою чергу, порядок ведення трудових книжок визначається наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, яким затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція № 58).
Згідно пункту 2.19 Інструкції № 58 до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів записи про час служби у складі Збройних Сил України із зазначенням дати призову (зарахування) і дати звільнення із служби.
Як свідчать матеріали справи трудова книжка позивача містить записи про дату призову до лав Радянської армії та дату звільнення в запас. В якості документа, на підставі якого внесено цей запис до трудової книжки, зазначено серію та номер військового квитка, проте не зазначена дати його видачі (арк. спр. 38).
Військовий квиток позивачем до територіального управління Пенсійного фонду України не надавався, як і  не надавались архівні довідки, які підтверджують факт проходження позивачем військової служби.
Таким чином, пенсійний орган правомірно не зарахував до загального стажу роботи позивача період проходження ним військової служби.
Суд першої інстанції правильно не взяв до уваги довідку № 25 від 26.02.2020, видану Біловодським районним військовим комісаріатом Луганської області, яка містить відомості про проходження ОСОБА_1 військової служби в період з 12 травня 1979 року по 05 травня 1981 року  (арк. спр. 15), оскільки зазначена довідка не надавалась позивачем до пенсійного органу, отже, при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії за віком цій довідці оцінка відповідачем не надавалася.
Крім того,  зазначений у довідці номер військового квитка відрізняється від номеру квітка, що вказаний у трудовій книжці позивача.
Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що свого часу він дійсно загубив військовий квіток та йому було видано дублікат за зазначеним в довідці номером.
З урахуванням зазначеного є правильним висновок суду першої інстанції, що відповідач мав законні підстави для відмови позивачу у зарахуванні до його трудового стажу періоду проходження військової служби на підставі запису у трудовій книжці без надання позивачем уточнюючої довідки.
Постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Порядок №22-1)
Згідно з абзацом першим підпункту 2 пункту 2.1 розділу II до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 
документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).
За період роботи, починаючи з 01.01.2004, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.
Позивачем в підтвердження трудового стажу в колгоспі «Степ України» надано довідки, в яких наявна інформація щодо « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_4 ».
Відповідно до другої сторінки паспорту НОМЕР_1 виданого Біловодським РВ УМВС України в Луганської області 01.08.1998, анкетні дані позивача на російській мові « ОСОБА_1 » (арк. спр. 4, 36).
У зв`язку з зазначеним довідка № 5/115426 від 24.12.2019 не підтверджує факт проходження позивачем військової служби в лавах Радянської армії у період з 12.05.1979 по 05.05.1981, а довідки № 02-15/633 та № 02-15/662 від 31.10.2019 не підтверджують період роботи позивача в колгоспі «Степ України», оскільки вони видані стосовно осіб, анкетні даних яких не співпадають з анкетними даними позивача.
Як правильно зазначив суд першої інстанції з посиланням на норми цивільно-процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), у разі неможливості отримання документів, які підтверджують факт проходження позивачем військової служби, відповідності даних в архівних документах, позивач має право звернутися безпосередньо до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме -  щодо належності певних правовстановлюючих  документів позивачу.
Такий висновок суду першої інстанції також підтверджується пунктом 26 Порядку № 637, яким встановлено, що якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.
На підставі пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Таким чином, законодавством встановлено порядок подання до органів Пенсійного фонду документів про призначення та/або перерахунок пенсії та вимоги до таких документів, які не допускають зазначення даних у них, які не збігаються із даними паспорту особи, яка звернулася щодо її прізвища, ім`я та по батькові. 
Підтвердження факту приналежності документів, що містять суперечності певній особі здійснюється в рамках цивільного окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що розбіжності в написанні прізвища позивача у паспорті та довідках, що підтверджують періоди роботи, позбавляють пенсійний орган законних підстав для врахування цих довідок для підтвердження трудового стажу позивача в період проходження військової служби та роботи в колгоспі «Степ України», що обумовлює правильність рішення Біловодського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області № 1370/03-18 від 06.02.2020 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком  та відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Щодо посилання апелянта на практику Великої Палати Верховного Суду в постановах за справами №198/623/18 та №569/7589/17, суд зазначає, що у цих справах Верховний Суд вказував про неможливість розгляду в порядку цивільного судочинства заяви про встановлення фактів трудового стажу для призначення пенсії.
У цій справі позивачу необхідно звертатися до суду не для встановлення  факту трудового стажу, а для встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Підсумовуючи викладене, суд вважає правильним висновок суджу першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення  є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування  рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року у справі  №360/913/20 – залишити без задоволення. 
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року у справі  №360/913/20 – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 26 травня 2020 року.
Касаційна скарга  на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328, пунктом 3 розділу 6 «Прикінцеві положення» КАС України.
Повне судове рішення складено 26 травня 2020 року.

Головуючий суддя                                                                                   І.Д. Компанієць

Судді                                                                                               Т.Г. Гаврищук

                                                                                                                    Л.В. Ястребова