УХВАЛА

24 квітня 2020 року 
Київ
справа №200/10207/19-а
адміністративне провадження №К/9901/9965/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Чиркіна С.М.,
суддів:                     Бевзенка В.М., Єзерова А.А.,
перевіривши касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03.12.2019 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2020 у справі №  200/10207/19-а за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
У 2019 році ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльності відповідача в не нарахуванні та несплаті індексації щомісячних страхових виплат за період з 18.02.2002 по дату ухвалення рішення суду, за винятком тих періодів часу, коли така була виплачена, та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації страхових виплат за період з 18.02.2002 по день її виплати;
- зобов`язати відповідача нарахувати і сплатити індексацію щомісячних страхових виплат за період з 01.04.2001 по дату ухвалення рішення суду за винятком тих періодів часу, коли така була виплачена та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю виплати індексації страхових виплат за період з 18.02.2002 року по день виплати індексації.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03.12.2019, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2020, позов задоволено частково: 
- визнано протиправну бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації щомісячних страхових виплат у період перебування на обліку в Артемівському міському центрі зайнятості з 12.03.2002 по 06.03.2003, з 18.04.2008 по 18.04.2009, з 03.05.2010 по 06.10.2010, з 19.04.2011 по 29.09.2011, з 30.09.2011 по 07.11.2011, з 10.12.2014 по 03.09.2015 після звернення з заявою від 06.06.2017 про проведення індексації щомісячних страхових виплат;
- зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити індексацію щомісячних страхових виплат позивачці у період перебування на обліку в Артемівському міському центрі зайнятості з 12.03.2002 по 06.03.2003, з 18.04.2008 по 18.04.2009, з 03.05.2010 по 06.10.2010, з 19.04.2011 по 29.09.2011, з 30.09.2011 по 07.11.2011, з 10.12.2014 по 03.09.2015;
- зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачці компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації щомісячних страхових виплат з 12.03.2002 по 06.03.2003, з 18.04.2008 по 18.04.2009, з 03.05.2010 по 06.10.2010, з 19.04.2011 по 29.09.2011, з 30.09.2011 по 07.11.2011, з 10.12.2014 по 03.09.2015;
- в решті позовних вимог відмовлено.
06.04.2020 на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга відповідача, в якій скаржник просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03.12.2019 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2020 і прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд установив, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, з огляду на таке.
Відповідно до частини двадцятої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
Згідно із пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Отже, в контексті вимог частини двадцятої статті 4, пункту 3 частини шостої статті 12 та статті 262 КАС України справа відноситься до справ незначної складності.
Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на положення підпункту "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України є необґрунтованими, оскільки аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанції обставинами та наданою їм правовою оцінкою не дають підстав для висновку про наявність в даному випадку обставин, наведених у підпункті "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Крім того, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на існування обставин, визначених підпунктом "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, оскільки такі посилання мають загальний характер та притаманні кожній аналогічній справі, тому не можуть бути прийняті, як такі, що мають виняткове значення.
Інші обґрунтовані посилання на існування обставин, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, у касаційній скарзі відсутні.
Таким чином, касаційною скаргою оскаржуються судові рішенні, яке не підлягають касаційному оскарженню. 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи, що оскаржувані судові рішення прийнято у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки відсутні, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
Цей висновок відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, якими рекомендовано державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумаченню закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), враховуючи особливий характер функції Верховного Суду як суду касаційної інстанції, Суд може визнати, що процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (рішення від 19.12.1997 у справі "Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії").
Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03.12.2019 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2020 у справі №  200/10207/19-а за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії. 
Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                                 С.М. Чиркін 

Судді:                                                                                           В.М. Бевзенко

                                                                                                    А.А. Єзеров