УХВАЛА

24 березня 2020 року 
Київ

справа №667/4633/15-а
адміністративне провадження №К/9901/7708/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Тацій Л.В.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Стеценка С.Г., 

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року та ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року по справі № 667/4633/15-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення пенсії та моральної шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із прийнятим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року по справі № 667/4633/15-а - повернуто скаржнику, з підстав частини 2 статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
На зазначені судові рішення позивач подав касаційну скаргу, яку зареєстровано у Верховному Суді 16 березня 2020 року.
За правилами частини 1 статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши матеріали касаційної скарги та зміст ухвалених у цій справі судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
Частиною 3 статті 3 КАС України передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.
Щодо оскарження рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 08  листопада 2019 року, суд виходить з такого.
Частиною 1 статті 328 КАС України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Отже, законодавством визначено, що обов`язковою умовою для реалізації такою особою права на касаційне оскарження є перегляд судового рішення в апеляційному порядку.
Скаржником подано касаційну скаргу на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року по справі № 667/4633/15-а - повернуто скаржнику.
Тобто, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року не було переглянуто в апеляційному порядку.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою ОСОБА_1 не переглядалося, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року.
Щодо оскарження ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року, суд виходить з такого.
Повертаючи апеляційну скаргу скаржнику, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.
ОСОБА_1 в апеляційному порядку оскаржив рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2019 року по справі № 667/4633/15-а.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року було відмовлено у клопотанні апелянта про звільнення від сплати судового збору та залишено без руху зазначену апеляційну скаргу у зв`язку з несплатою судового збору.
Вказану ухвалу апелянтом було отримано 10 грудня 2019 року, що підтверджується поштовим повідомленням.
Однак, станом на 14 лютого 2020 року апелянт не надав до суду документ про сплату судового збору та надіслав до суду повторне клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 133 КАС України та частин 1, 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір», суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Так, відмовляючи у задоволенні першого клопотання та залишаючи апеляційну скаргу без руху, в ухвалі від 26 грудня 2019 року суд зазначив перелік документів, які апелянт може надати на підтвердження незадовільного майнового стану (довідка про доходи; довідка про склад сім`ї, наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї; банківські документи про відсутність на рахунку коштів; довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).
Таких документів, у встановлений судом строк на усунення недоліків апеляційної скарги, апелянтом надано не було.
Щодо посилання апелянта на обмеження доступу до правосуддя та відхилення від практики ЄСПЛ, суд зауважував, що Європейський суд з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» зазначив, що вимога сплати судового збору судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.
У рішенні від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland» ЄСПЛ указав на те, що при вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору, про надання відстрочення чи розстрочення, національні суди повинні встановити реальний дохід (розмір заробітної плати, соціальних виплат, стипендії тощо) особи, чи наявне в неї рухоме та нерухоме майно, цінні папери, чи є в неї можливість розпоряджатися вказаним без значного погіршення власного фінансового стану.
Крім того, суд апеляційної інстанції вважав, що звільнення позивача від сплати судового збору може розцінюватися як надання окремим учасникам судового процесу процесуальних переваг перед іншими.
Окрім того, колегія суддів зауважувала, що звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду.
За таких обставин, вказане клопотання апелянта про звільнення її від сплати судового збору не підлягало задоволенню, оскільки воно не мотивоване та не доведене.
Зважаючи на викладене, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу з підстав неусунення недоліків апеляційної скарги, вірно застосував положення пункту 1 частини 4 статті 169 та частини 2 статті 298 КАС України, правильне їх застосування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумнівів щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом частини 2 статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині 3 статті 328 КАС України, який включає і ухвали суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги.
З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги в частині оскарження ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2020 року необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 08  листопада 2019 року та ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14  лютого 2020 року по справі № 667/4633/15-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення пенсії та моральної шкоди.
Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                          Тацій Л.В.
Суддя                                                                                                              Стрелець Т.Г.
Суддя                                                                                                              Стеценка С.Г.