ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/623/17  Номер провадження 22-ц/814/777/20	Головуючий у 1-й інстанції Смілянський Є. А.  Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого судді Прядкіної О.В., 
суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,  
секретаря Кальник А.М.,
за участю: представника відповідача – адвоката Павличенка В.Г.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Полтава цивільну справу  за апеляційною скаргою адвоката Павличенка Володимира Григоровича в інтересах ОСОБА_1 
на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 20 грудня 2019 року, прийнятого під головуванням судді Смілянського Є.А. в смт. Оржиця, із складанням повного тексту рішення 26 грудня 2019 року
у справі за позовною заявою  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та Зарізької сільської ради, Оржицького району, Полтавської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, приватний нотаріус Оржицького районного нотаріального округу Черненко Оксана Олександрівна, про визнання рішення незаконним та скасування правовстановлюючих документів, - 
В С Т А Н О В И В:
Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 20 грудня 2019 року позов ОСОБА_2 до Зарізької сільської ради, Оржицького району, Полтавської області задоволено.
Визнано рішення Зарізької сільської ради, Оржицького району, Полтавської області від 24.10.2002 року «Про зміну рішень «Про передачу безоплатно у приватну власність земельних ділянок громадян» неправомірним та скасувати його.
Визнано недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії 11-ПЛ № 008480 від 02.01.2003 року на ім`я ОСОБА_3 .
Визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.06.2017 року за реєстровим номером 1074 та від 19.06.2017 року за реєстровим номером 1054 видані приватним нотаріусом Оржицького районного нотаріального округу Черненко О.О.
В задоволенні решти позовних вимог до Зарізької сільської ради, Оржицького району, Полтавської області відмовлено.
Судові витрати в сумі 1920 грн. за сплату судового збору та в сумі 7500 грн. за надання правової допомоги стягнуто з Зарізької сільської ради, Оржицького району, Полтавської області на користь ОСОБА_2 . 
Решту судових витрат віднесено за рахунок позивача.
В задоволенні позову до ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення оскаржив адвокат Павличенко В.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відзив на скаргу не надходив.
Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:
Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_2 , належить на праві власності домоволодіння по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 27.01.2004 року та витягом про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.02.2004 року № 2714703. 
Відповідно схеми меж та розмірів земельної ділянки, що містяться в технічній документації на ім`я ОСОБА_2 , суміжними землями є від А-Б землі Зарізької сільської ради; від Б-В землі загального користування (проїзд); від В-Г землі гр. ОСОБА_1 ; від Г-Д землі Зарізької сільської ради; від Д-Е землі гр. ОСОБА_4 (Т.1, а.с. 29).
Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 вказував, що проїзд розмежовує домогосподарства його та відповідача ОСОБА_1 , який з початку 2017р. створює перешкоди в його користуванні та вільному проїзді. Пізніше ОСОБА_2 довідався, що зазначений проїзд в числі інших земельних ділянок був переданий у приватну власність матері відповідача та був успадкований ОСОБА_1 . Тому вважав, що Зарізька сільська рада безпідставно передала у приватну власність землю загального користування, у зв`язку з чим просив визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю, виданий ОСОБА_3 .
Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з відомостей погосподарських книг, генерального плану забудови с. Заріг, земельно-кадастрових книг, згідно яких вбачається, що доступ до господарств позивача та інших осіб був забезпечений проїздом, що чітко зафіксовано на генеральному плані села. Враховуючи, що відповідач Зарізька сільська рада, діючи як орган виконавчої влади розпорядився земельною ділянкою, яка належала до земель загального користування (проїзд), які не можуть передаватися у приватну власність, суд прийшов до висновку по визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю, виданого на ім`я ОСОБА_3 .
Колегія суддів погоджується з таким висновком районного суду.
Відповідно до частин 1,2 ст.116 ЗК України ( в редакції на час видачі спірного Державного акту) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий.

Згідно із ч. 3  ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.
Встановлено, що рішенням Зарізької сільської ради від 24.10.2002року  «Про зміну рішень «Про передачу безоплатно у приватну власність земельних ділянок громадян» Зарізька сільська рада внесла зміни в рішення від 4.09.2000р. ( т.1, звороти а.с.21-22).
Між тим, рішення Зарізької сільської ради десятої сесії двадцять третього скликання від 04.09.2000р. «Про передачу у приватну власність земельних ділянок громадянам України на території сільської ради», не містило конкретного  переліку громадян , яким передається безоплатно у приватну власність земельні ділянки,якими вони користувались.
Не зазначено і площ цих земельних ділянок.
Відтак, за відсутності зазначених первинних відомостей щодо конкретної площі земельної ділянки, що знаходилась в користуванні ОСОБА_3 , у Зарізької сільської ради не було достатніх підстав вносити будь-які зміни, а тому районний суд прийшов до вірного висновку про визнання неправомірним та скасування оскаржуваного рішення Зарізької сільської ради, Оржицького району, Полтавської області від 24.10.2002 року.
Зазначене згоджується з висновками, викладеними в постановвх Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 2-3007/11 та 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17.
Доводи апеляційної скарги про ‘фантастичні вигадки’ про проїзд спростовуються дослідженим в ході розгляду справи Генеральним планом села Заріг Оржицького району Полтавської області,який був витребуваний ухвалою районного суду від 18.10.2017р. (т.1,а.с.231).
Так, нанесені на Генеральний план с. Заріг позначки свідчать про наявність проїзду між домогосподарствами сторін.
Враховуючи викладене, районний суд прийшов до вірного висновку про допущені порушення з боку Зарізької сільської ради при передачі проїзду між домогосподарствами сторін у приватну власність, адже згідно ч.3 п.а ст.83 Земельного Кодексу України ( в редакції на час видачі Державного акту) до   земель   комунальної   власності,   які   не   можуть передаватись у приватну власність, належать:  землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).
Не заслуговують на увагу також посилання в апеляційній скарзі на кадастрові карти, оскільки вони також суперечать Генеральному плану села Заріг.
Твердження про те, що вказаний Генеральнтй план села Заріг є неналежним доказом - не узгоджується з нормами Закону України «Про  регулювання містобудівної діяльності», згідно ст.17  якого визначено, що  Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.06.2017 року за реєстровим номером 1074 та від 19.06.2017 року є похідним із визнанням недійсним Державного акту спадкодавця ОСОБА_3 на земельні ділянки, що успадкував відповідач, що вірно оцінені районним судом.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи і спростовуються наявними у справі доказами.
Відповідно до  ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах,  ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну  скаргу адвоката Павличенка Володимира Григоровича, в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 20 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна

Повний текст постанови складено 19.03.2020 р.