ф
ПОСТАНОВА
Іменем України

02 червня 2020 року 
м. Київ
справа № 595/309/17-а
адміністративне провадження № К/9901/2624/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого – Стародуба О.П., 
суддів – Кравчука В.М., Рибачука А.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.05.2017р. (судді - Мартиць О.І., Ходачкевич Н.І., Білоус І.О.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2017р. (судді - Шавель Р.М., Затолочний В.С., Улицький В.З) у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського обласного військового комісаріату, Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (з урахуванням уточнень позовних вимог а.с. 42) , в якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України, оформлене протоколом №36 від 20.05.2016р. щодо повернення йому документів на доопрацювання;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до чинного законодавства оформити та подати до Міністерства оборони України висновок щодо призначення йому одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. № 975;
зобов`язати Міністерство оборони України відповідно до чинного законодавства розглянути питання про призначення, нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. № 975.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Порядку від 25.12.2013р. №975. Вважає відмову відповідача у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги протиправною та такою, що суперечить наведеним вище нормативним актам.
Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.05.2017р., яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2017р., позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №36 від 20.05.2016р. в частині направлення документів позивача на доопрацювання з поверненням їх до Тернопільського обласного військового комісаріату.
Зобов`язано Тернопільський обласний військовий комісаріат оформити та подати до Міністерства оборони України висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу, як інваліду ІІІ групи внаслідок поранення, контузії пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975.
Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи внаслідок поранення, контузії пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975. 
З ухваленими у справі рішеннями не погодився відповідач, звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що позивачем не надано до відповідача жодного документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. За відсутності вказаних документів неможливо визначити право позивача на отримання одноразової грошової допомоги.
У відзиві на касаційну скаргу позивач просив залишити її без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, в ході розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого Бучацьким районним військовим комісаріатом Тернопільської обл. 12.04.1985р. та довідки № 377 від 01.09.2015р., виданої Бучацько-Монастириським об`єднаним військовим комісаріатом Тернопільської обл., позивач проходив військову службу в Збройних Силах СРСР в складі військової частини п/п 51863, з 07.08.1985р. по 05.08.1987р. - в Республіці Афганістан, що також підтверджується архівною довідкою Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації № 8/П-36529 від 30.11.2016р. (а.с.9 - 10, 16)
Згідно висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи №317 від 06.03.2014р. виявлені у позивача рубці вказують на їх багаторічну давність, а кількість, розташування та морфологічні особливості не виключають можливості їх виникнення внаслідок вогнепальних осколкових поранень і ударі спиною до частин бронетранспортера в період 1987 року. (а.с. 13 - 14)
Відповідно до витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 13.03.2014р. №142 поранення позивача пов`язане з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії. (а.с. 12)
Згідно виписки з Акту огляду МСЕК серії АВ № 0329870 від 19.05.2014р. позивачу встановлена III група інвалідності внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії. (а.с. 11)
Управлінням праці та соціального захисту населення Бучацької районної державної адміністрації Тернопільської обл. позивачу встановлено статус інваліда війни III групи та видано посвідчення серії НОМЕР_2 від 15.05.2015р. (а.с. 7)
20.11.2015р. позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, додавши до неї відповідні документи згідно з п.11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві № 975. (а.с. 58)
Супровідним листом від 02.12.2015р. №10/2/10470 Тернопільський обласний військовий комісаріат направив Департаменту фінансів Міністерства оборони  України висновок щодо можливості виплати позивачу одноразової грошової допомоги разом із заявою та відповідними документами вказавши, що позивач має право на отримання грошової допомоги у розмірі 150- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. (а.с. 59)
Відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №36 від 20.05.2016р. відповідачем повернуто на доопрацювання документи позивача у зв`язку із відсутністю документу, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням кримінального чи адміністративного правопорушення, або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення особою тілесного ушкодження, як це передбачено п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМ України № 975 від 25.12.2013р. (а.с. 60)
Листом №10/2/4805 від 01.06.2016р. ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив позивача про те, що Комісія з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, дійшла висновку про необхідність повернення йому документів на доопрацювання, оскільки відсутній документ, що свідчить про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва). (а.с. 8)
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку №975. При цьому право на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок захворювання, пов`язаного з її проходженням, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, саме з моменту настання інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби.
Суди виходили з того, що з досліджених під час судового розгляду медичних та інших документів не вбачається будь-яких даних, які б свідчили про вчинення позивачем злочину чи адміністративного правопорушення або вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження, а тому доводи відповідача про те, що позивачем не надано документу, який свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, є безпідставними та необґрунтованими.
Крім того, суди виходили з того, що з метою отримання підтверджуючих документів про причини та обставини поранення позивачем неодноразово вчинялись дії та направлялись запити до архіву Міністерства оборони Російської Федерації м. Подольськ Московської області та архіву Міністерства оборони Російської Федерації (військово-медичних документів) Західного військового округу в м. Санкт-Петербург, проте з отриманих відповідей вбачається, що книги обліку поранених військової частини польова пошта 51863, медичні документи госпіталів, які дислокувались на території Республіки Афганістан і Туркестанського військового округу, на зберігання в архів не надходили. Документи медичних санітарних частин, медичних пунктів та інших санітарних підрозділів мають нетривалий термін зберігання і в архів не здаються. 
Суди дійшли висновку про те, що оскільки відповідний архів знаходиться на території іноземної держави та той факт, що з часу отримання позивачем поранення сплинув значний строк, заявник фактично позбавлений можливості надати будь-які додаткові відомості, які б свідчили про причини та обставини поранення, з об`єктивних підстав.
З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів не погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до частини 2 статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тут і далі в редакції чинній на час встановлення позивачу другої групи інвалідності, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Пунктом 4 частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії,  травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання,  пов`язаного  з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Водночас, відповідно до статті 164 Закону №2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом)
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Відповідно до частини 9 статті 163 Закону №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно пункту 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. №975, військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 10.04.2019р. у справі №822/220/18, документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного      правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення. Неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міноборони обов`язку щодо їх витребовування.
У зазначеній справі Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: акт судово-медичного дослідження та протокол засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
У справі, що розглядається, позивач не надав документи, які свідчать про обставини поранення, а доданий до заяви про призначення одноразової грошової допомоги витяг з протоколу засідання Центральної військово - лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 13.03.201р. №142 таких даних не містить.
За таких обставин відповідач правомірно прийняв рішення про повернення наданих документів позивачу для доопрацювання, а висновки судів щодо підтвердження позивачем права на отримання спірної одноразової грошової допомоги зроблені за відсутності усіх даних щодо обставин поранення позивача і є передчасними.
При цьому, відсутність на зберіганні в центральному військовому архіві Росії (м. Подольськ) документації військових госпіталів і медичних установ, які перебували в Афганістані, не створює підстав для виплати одноразової грошової допомоги, не характеризує дії відповідача у цій справі, як протиправні, і не може звільняти від обов`язку підтвердження обставин, з якими законодавство пов`язує можливість виплати допомоги.
До того ж, згідно відповіді центрального військового архіву Росії (м. Подольськ) необхідна медична документація може знаходитись в філії центрального архіву м. Санкт-Петербург, однак такі відомості в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до частини 1 статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. 
Відповідно до частини 3 цієї статті неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. 
За таких обставин, судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з прийняттям у справі нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями 345, 349, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.
Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.05.2017р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2017р. скасувати.
В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                
О.П. Стародуб                                        
В.М. Кравчук
А.І. Рибачук