УХВАЛА

21 квітня 2020 року 
м. Київ

Справа №  915/1046/19 
Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Пількова К. М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт"
на рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.10.2019 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 у справі 
за позовом Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метал Стивідорінг Компані"
про стягнення 2 028 874,45 грн,

ВСТАНОВИВ:
18.03.2020 Державне підприємство "Миколаївський морський торговельний порт" (далі - ДП "Миколаївський морський торговельний порт") звернулось з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.10.2019 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 у цій справі.
Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено форму і зміст касаційної скарги.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
За положенням частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У касаційній скарзі ДП "Миколаївський морський торговельний порт", посилаючись  на статті 1, 9, частину першу статті 526, статті 599, 610, частину першу статті 612, статтю 629, частини першу та п`яту статті 762 Цивільного кодексу України, зазначає, що рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.10.2019 та постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 необґрунтовані, ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягають скасуванню. 
Скаржник вказує на те, що до спірних правовідносин підлягала застосуванню частина перша статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», що є спеціальним нормативно-правовим актом та не передбачає звільнення орендаря від сплати орендної плати.  
Крім того, скаржник зазначає, що, на порушення статей 7, 13 ГПК України, частини другої статті 20 Господарського кодексу України, судами попередніх інстанцій під час розгляду цієї справи не було дотримано принципів рівності та змагальності учасників судового процесу перед законом і судом. 
Однак, у касаційній скарзі ДП "Миколаївський морський торговельний порт" не зазначає обґрунтування передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК України підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга.
Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України.
Керуючись статтями 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 10.10.2019  та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2019 у справі № 915/1046/19 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків до 12.05.2020.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                              К. М. Пільков