ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

11 червня 2020 року                                                                        м.Суми
                                                               Справа №592/13997/19 
                                                               Номер провадження 22-ц/816/1180/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Собини О. І. 
сторони: 
позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства  комерційний банк «ПриватБанк»
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми  від 27 лютого 2020 року, ухвалене у складі судді Костенка В.Г., в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, повний текст судового рішення складено 27 лютого 2020 року,

В С Т А Н О В И В:
11 вересня 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») за допомогою засобів поштового зв`язку звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 21 червня 2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 8000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 
Так як відповідач порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, станом на 28 серпня 2019 року утворилася заборгованість на суму 21 315 грн 08 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 9193 грн 54 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 4315 грн 25 коп., нараховано пені за прострочене зобов`язання - 5565 грн 10 коп., нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн - 750 грн 00 коп., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 991 грн 19 коп. - штраф (процентна складова).
Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 21 315 грн 08 коп. за кредитним договором № б/н від 21 червня 2011 року та судові витрати.
               Ковпаківський районний суд м. Суми рішеннямвід 27 лютого 2020 року повністю відмовив у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк».
          В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту та простроченому тілу кредиту і задовольнити вимоги банку в цій частині, в іншій частині рішення залишити без змін.
        В доводах апеляційної скарги зазначає, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту та простроченому тілу кредиту.
       Позивач вказує на те, що належним доказом щодо надходження та витрачання відповідачем кредитних коштів є виписка по кредитному рахунку. З вказаної виписки вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами на загальну суму 49 399, 50 грн, а також частково погашала заборгованість на загальну суму 23 242,25 грн. Вказане свідчить про наявність у відповідача заборгованості та спростовує висновок суду щодо відсутності заборгованості за кредитом. Крім того, зазначає, що банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року № 578/5. А тому на думку позивача, ним надано належні та допустимі докази по справі.
       Рішення місцевого суду в частині відмови у стягненні неустойки (пені та штрафів) не оскаржується, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається. 
        Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
               Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування свого позову про стягнення заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» посилається на укладення між банком і відповідачем кредитного договору № б/н від 21 червня 2011 року. 
       На підтвердження цієї обставини позивачем надано суду анкету-заяву від 21 червня 2011 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, в якій зазначено особисту інформацію відповідача.
               В анкеті-заяві також зазначається, що, ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, позичальник просить надати перераховані нижче послуги: платіжна картка кредитка «Універсальна», карта Gold, зарплатна картка, пенсійна картка, ощадкнижка (депозит), дебетова особиста картка, ідентифікація з паспортом, проте відповідні графи не заповнені, відтак не визначений вид послуг, який бажає отримати відповідач.
               Під текстом анкети-заяви міститься дата оформлення - 21.06.2011 року та особистий підпис клієнта та посадової особи банку (а. с. 11).
               На підтвердження своїх позовних вимог банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/, які відповідачем не підписані (а. с. 12-27). 
В наданому позивачем до позовної заяви розрахунку розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком станом на 28 серпня 2019 року становить 21 315 грн 08 коп. та складається із: заборгованості за тілом кредитом - 9193 грн 54 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 4315 грн 25 коп., нараховано пені за прострочене зобов`язання - 5565 грн 10 коп., нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн - 750 грн 00 коп., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 991 грн 19 коп. - штраф (процентна складова) (а. с. 5-10). 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів того, що відповідач взяв кредит на заявлених позивачем умовах, а саме, що між сторонами склалися договірні відносини щодо надання банківського кредиту на заявлених позивачем умовах. При цьому фактично отримані та використані кошти відповідачем в добровільному порядку повернуті АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Відповідно до частин 1 і 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. ст. 526, 529 ч. 1 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
       Частинами 1 та 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
               Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
               З матеріалів справи вбачається, що відповідач 21 червня 2011 року підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, проте відмітки, які саме банківські послуги вона отримала, у вказаній анкеті-заяві відсутні. Також вказана заява не містить зазначення, на яких умовах укладався договір (розмір процентної ставки, строк дії, умови щодо встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру). Інших документів, підписаних відповідачем, щодо умов укладеного договору, матеріали справи не містять.
               Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не довів того, що між сторонами склалися договірні відносини щодо надання банківського кредиту на заявлених позивачах умовах.
               Щодо вимог банку про стягнення заборгованості по тілу кредиту та простроченого тіла кредиту, з наданих банком розрахунків вбачається, що відповідач отримувала кошти та вносила кошти, спрямовані на погашення заборгованості.
Відповідно до наданого банком розрахунку витрати відповідачем кредитних коштів з врахуванням заборгованості за тілом кредиту станом на 01 січня 2016 року на суму 7 840 грн 05 коп. склали 10 700 грн 11 коп. (7840,05+2860,06).
Також, з даного розрахунку вбачається, що банк за рахунок кредиту погашав відсотки (3-та колонка розрахунку).
Всього відповідачем було внесено коштів на погашення заборгованості за кредитом на загальну суму 23230 грн 25 коп., в тому числі 16476,82 грн - за період з 01 січня 2016 року по 28 серпня 2019 року.
Таким чином, враховуючи обставини того, що фактично отримані відповідачем кошти повернуті банку в повному обсязі, підстав для стягнення нарахованої банком заборгованості за тілом кредиту в сумі 9193,54 грн та простроченим тілом кредиту в сумі 4315,25 грн не вбачається. 
Що стосується наданого АТ КБ «ПриватБанк» нового доказу - банківської виписки, колегія суддів апеляційного суду вказаний доказ не приймає, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 356 ЦПК України, в апеляційній скарзі мають бути зазначені нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.
Згідно з ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Враховуючи наведені норми процесуального права, вказаний новий доказ, а саме банківська виписка, на підставі ч. 3 ст. 367 ЦПК України, не приймається під час апеляційного перегляду справи, оскільки надана апеляційному суду без додержання порядку та строків її подання. 
Інші доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування  рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм  матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, суд - 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства  комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 лютого 2020 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач                                                        Т.А. Левченко

Судді:                                                                        В.І. Криворотенко

                                                                               О.І. Собина