ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1348/19  Номер провадження 22-ц/814/1043/20	Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В.  Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого судді: Бутенко С.Б.
Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.
розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 січня 2020 року у складі судді Турченко Т.В.
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою,
в с т а н о в и в:
В березні 2019 року позивач  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позов мотивовано тим, що 20 листопада 2018 року о 18 год. 53 хв. на вулиці Маршала Бірюзова, 62 в місті Полтаві було скоєно дорожньо-транспортну пригоду за участю автомобіля HYUNDAI Accent державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля Ford Kuga державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої належний йому автомобіль був пошкоджений.
Згідно постанови Київського районного суду м. Полтави від 14.12.2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 
Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу HYUNDAI Accent державний номерний знак НОМЕР_3 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». 
З метою визначення розміру матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вчиненої дорожньо-транспортної пригоди, він звернувся до Приватного підприємства «Центр незалежної оцінки та експертизи» з приводу проведення незалежної оцінки визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Ford KUGA державний номерний знак НОМЕР_4 . 
07 грудня 2018 року оцінювачем Приватного підприємства «Центр незалежної оцінки та експертизи» Руденко М.О. за участю ОСОБА_2 та представника ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було проведено огляд транспортного засобу Ford KUGA державний номерний знак НОМЕР_4 , про що було складено Звіт про оцінку майна № 840 від 13 грудня 2018 року та визначено, що вартість відновлювального ремонту з ІІДВ становить 57 060 гри. 20 коп., втрата товарної вартості - 27 192 грн. 62 коп., загальна вартість матеріального збитку з ПДВ, з врахуванням ВТВ, складає 84 252 грн. 83 коп. 
Згідно Акту виконаних робіт ТОВ ДК «Полтава-Автосвіт» № ЦБФ0105251 від 28.12.2018 року вартість відновлювального ремонту належного йому автомобіля Ford KUGA державний номерний знак НОМЕР_2 , 2017 року випуску була визначена у розмірі 55 336 грн. та вказана сума відшкодована на адресу ТОВ ДК «Полтава-Автосвіт» в повному обсязі ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». 
Незважаючи на здійснене страхове відшкодування у розмірі 55 336 грн., завдані матеріальні збитки відшкодовані не в повному обсязі, а саме не відшкодовано втрату товарної вартості у розмірі 27 192 грн. 62 коп., яка підлягає стягненню з відповідача.
Посилаючись на викладене, просив суд стягнути з відповідача на його користь 27 192 грн. 60 коп. заподіяних збитків, 10 000 грн. моральної шкоди та 8 268 грн. 40 коп. понесених судових витрат. 
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 24 грудня 2019 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20 січня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано безпідставністю заявлених позовних вимог.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на помилковості висновку суду першої інстанції про те, що Звіт про оцінку майна № 840 (визначення вартості матеріального збитку та втрати товарної вартості) має характер прогнозування, тобто не містить точних цін деталей та вартості ремонтних робіт та є припущенням можливих витрат, оскільки вказані в Звіті витрати підтверджуються також Актом виконаних робіт.
Вказує, що вищевказаний звіт був складений особою, яка має відповідні спеціальні знання, а розмір втрати товарної вартості був розрахований відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, у зв`язку з цим вказаний Звіт є належним та допустимим доказом на підтвердження заявлених позовних вимог.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Позивач ОСОБА_1 у відповіді на відзив відповідача вважає обставини, на які посилається відповідач такими, що не відповідають дійсності, а тому просить задовольнити апеляційну скаргу.
Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Частина третя статті 3 ЦПК України встановлює, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України. 
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК).
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК). 
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК). 
Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
По справі встановлено, що 20 листопада 2018 року о 18 годині 53 хвилини на вулиці Маршала Бірюзова, 62 в місті Полтава сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля HYUNDAI Accent державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Ford Kuga державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень.
Постановою Київського районного суду м. Полтави від 14 грудня 2018 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 20 листопада 2018 року за адресою: місто Полтава, вулиця Маршала Бірюзова, 62, та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП. 
На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля HYUNDAI Accent державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».
Згідно Звіту № 840 від 13 грудня 2018 року про оцінку майна (визначення вартості матеріального збитку та втрати товарної вартості) автомобіля Ford Kuga державний номерний знак НОМЕР_2 вартість відновлювального ремонту з ІІДВ становить 57 060 грн. 20 коп., втрата товарної вартості 27 192 грн. 62 коп., загальна вартість матеріального збитку з ПДВ, з врахуванням ВТВ, складає 84 252 грн. 83 коп. 
Відповідно до Акту виконаних робіт ТОВ ДК «Полтава-Автосвіт» № ЦБФ0105251 від 28.12.2018 року виконавцем робіт проведено повну заміну заднього бампера автомобіля Ford Kuga державний номерний знак НОМЕР_2 із заміною всіх його конструктивних елементів, а також заміну глушника, ліхтаря та кріплень. Вартість відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу - автомобіля Ford KUGA державний номерний знак НОМЕР_2 , 2017 року випуску була визначена у розмірі 55 336 грн., та вказана сума відшкодована на адресу ТОВ ДК «Полтава-Автосвіт» в повному обсязі ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 11.07.2019 року по справі було призначено транспортно-трасологічну експертизу.
Згідно Висновку експерта № 604 від 26.11.2019 року транспортний засіб відремонтований, надати його для огляду у тому стані, у якому він був безпосередньо після ДТП об`єктивно є неможливим, тому вирішити питання якими частинами контактували між собою автомобілі не представляється можливим.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що звіт, на який позивач посилається як на єдиний доказ понесення ним витрат на ремонтні роботи, має характер прогнозування, тобто не містить точних цін деталей та вартості ремонтних робіт, а вказані висновки є нічим іншим, як припущенням можливих витрат, а тому з урахуванням даної повної заміни складових частин автомобіля, втрати його товарної вартості, згідно методики оцінки бути не може.
Колегія суддів не може повністю погодитись з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
За положеннями частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Частинами першою, другою статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У пункті 1 частини першої статті 1188 ЦК України зазначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до статей 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Статтею 32 пункт 32.7 вказаного Закону встановлено, що страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.
За умовами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 20 січня 2018 року між страховиком - ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та страхувальником - ОСОБА_2 (поліс № АМ/2774894) стосовного забезпеченого транспортного засобу HYUNDAI Accent державний номерний знак НОМЕР_1 , страхова сума (ліміт відповідальності) страховика на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 200 000 грн., заподіяну майну – 100 000 грн. 
Страховик визнав дорожньо-транспортну пригоду від 20.11.2018 року страховим випадком та перерахував на користь потерпілого 55 336 грн., чим належно виконав майнові зобов`язання за полісом страхування від 20.01.2018 року.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
По справі встановлено, що шкода, пов`язана із втратою товарної вартості автомобіля позивача в розмірі 27 192,62 грн. ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не відшкодована та не входить до обов`язку страховика, тому підлягає відшкодуванню винною особою. 
Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.
Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).
Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості (ВТВ) - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.
Пунктом 8.6. Методики встановлено, що величина ВТВ характеризує фізичний знос, який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду, а також унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.
Величина ВТВ нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ (подпункт 8.6.1. пункту 8.6. Методики).
Таким чином, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.
Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.
Підпунктом 8.6.2. пункту 8.6. Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема, коли потрібна заміна окремих складників, що не потребують пофарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо). Якщо, крім зазначених складників, пошкоджено складові кузова та оперення, розрахунок величини ВТВ повинен ураховувати всі пошкодження складників у комплексі (підпункт «е»). 
Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо) та не пов`язане із пошкодженням складових кузова та оперення. 
За загальними правилами доказування (стаття 81 ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування, а отже, і рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. 
Докази подаються учасниками справи або витребовуються судом у передбачених цим Кодексом випадках (стаття 13 ЦПК України).
У відповідності до статті 103 ЦПК України, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, призначається експертиза.
На підтвердження понесених збитків позивачем надано Звіт про оцінку майна № 840 від 13 грудня 2018 року, складений суб`єктом оціночної діяльності - Приватним підприємством «Центр незалежної оцінки та експертизи» у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх колісних транспортних засобів, який ніким не спростований.
З даного висновку вбачається, що відновлення автомобілю позивача впливає на зовнішній вигляд автомобіля, потребує фарбування 2-х шаровим металіком нових деталей та ремонтного фарбування, а отже, вимагає відшкодування втрати товарної вартості, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув.
Висновки суду, що під час здійсненого ремонту ТОВ «ДК «Полтава-Автосвіт» були повністю замінені складові частини автомобіля, що не потребують пофарбування, ґрунтуються на припущеннях та обставин, встановлених фахівцем в цій галузі не спростовують.    
Таким чином, вимога про стягнення із винної сторони вартості втрати товарної цінності автомобіля у розмірі 27 192 грн. 62 коп. підтверджена належними доказами, а тому дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Колегія суддів апеляційного суду також не погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у відшкодуванні потерпілому моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, виходячи з наступного.
Згідно із статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Розмір такої шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 
Оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у скоєнні якої винний відповідач ОСОБА_2 , було пошкоджено належне позивачеві майно, що спричинило душевні страждання потерпілого, завдана моральна шкода підлягає відшкодуванню відповідачем з урахуванням вимог розумності і справедливості.
Виходячи з наведеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.
У відповідності до правил частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України, ухвалюючи нове рішення по справі, апеляційний суд змінює розподіл судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 січня 2020 року – скасувати та постановити у справі нове рішення.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 27 192 грн. 62 коп. у відшкодування завданих збитків та 2000 грн. компенсації моральної шкоди, а всього 29 192 грн. 62 коп. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1210,79 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                С.Б. Бутенко

Судді:                                                                        О.І. Обідіна

       О.В. Прядкіна