ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/13819/18                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2020 року                                                                 м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Меблісам" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Меблісам" до Київської міської ради про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ

Приватне акціонерне товариство "Меблісам" звернулося до суду з позовом, у якому просило:
- визнати протиправним та нечинним пункт 5.4. Положення про плату за землю в місті Києві, яке є додатком 3 до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 року № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві» в редакції рішення Київської міської ради від 23.02.2017 № 1005/2009 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629» (далі по тексту - пункт 5.4.Положення), зокрема такого змісту:
« 5.4. Плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено, встановлюється у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, за винятком земельних ділянок, ставка податку за які справляється у розмірі визначеному пунктами 5.3 - 5.5 цього Положення. 
Дія цього пункту не поширюється у випадках звільнення земельних ділянок від оподаткування або наявності пільг щодо сплати земельного податку», який відтворює зміст пункту 5.6 «Положення про плату за землю в місті Києві», яке є додатком 3 до рішень Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві» в редакції рішення Київської міської ради від 28 січня 2015 року № 58/923 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629, визнаного протиправним та нечинним рішенням суду, що набрало законної сили.
На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що оскаржуваний пункт Положення про плату за землю в місті Києві є протиправним та нечинним, оскільки відтворює зміст пункту 5.6. Положення про плату за землю в місті Києві, що визнаний протиправним та нечинним постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2017 року у справі № 826/10434/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року у справі № 826/10434/16.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство "Меблісам", посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Зокрема апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що  відбулася виключно технічна заміна п. 5.6. на п.5.4 Положення про плату за землю в місті Києві. Фактично п. 5.4. Положення про плату за землю в місті Києві, яке є додатком 3 до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 року № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві» в редакції рішення Київської міської ради від 23.02.2017 № 1005/2009 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629» відтворив норму п. 5.6 Положення про плату за землю в місті Києві.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Київської міської ради від 28 січня 2015 року №58/923 внесено зміни до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року №242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві» та викладено у новій редакції: «Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві та акцизного податку» відповідно до       Податкового кодексу України       та       Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».               
Пунктом 3 цього рішення затверджено, зокрема, Положення про плату за землю, що є додатком 3 до цього рішення.
Так, пунктом 5.6 Положення про плату за землю, плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але       право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено, встановлюється у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, за винятком земельних ділянок, ставка податку за які справляється у розмірі, визначеному пунктами 5.3 - 5.5 цього Положення.
Дія цього пункту не поширюється у випадках звільнення земельних ділянок від оподаткування або наявності пільг щодо сплати земельного податку.
Рішенням Київської міської ради від 03 березня 2016 року №126/126 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року N 242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві" внесено зміни до додатка 3 до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві" (в редакції рішення Київської міської ради від 28 січня 2015 року № 58/923): пункт 5.6 розділу 5 після слів "не оформлено" доповнити словами "(крім комунальної власності)" і далі за текстом. 
В подальшому, рішенням Київської міської ради від 23 лютого 2017 року №1005/2009 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року №242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у місті Києві» внесено зміни до Положення про плату за землю в місті Києві, якими, зокрема, пунктом 1.1, вирішено: пункти 5.4 та 5.5 виключити та у зв`язку з цим пункт 5.6 вважати пунктом 5.4.           
Натомість, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2017 року залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року у справі № 826/10434/16 визнано незаконним та таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили пункт 5.6 «Положення про плату за землю в місті Києві», яке є додатком 3 до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві» в редакції рішення Київської міської ради від 28 січня 2015 року № 58/923 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629». 
Головним управлінням ДФС у м. Києві за результатами проведених камеральних перевірок уточнюючих податкових декларацій з плати за землю за 2016, 2017, 2018 роки ПрАТ «Меблісам» встановлено, що сума податкових зобов`язань з земельного податку  з юридичних осіб є нижча ніж зазначено за результатами камеральних перевірок, оскільки не відповідає вимогам п. 5.4 Положення про оплату за землю в м. Києві.
За результатами перевірок податковим органом складено податкові повідомлення-рішення: від 19 липня 2018 року № 0448811209, від 25 липня 2018 року № 0466011209, від 31 липня 2018 року № 0482971209, відповідно до яких позивачу донараховано суми несплаченого земельного податку за оскаржуваним пунктом 5.4. Положення про оплату за землю в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629 (у редакції рішення Київської міської ради від 28 січня 2015 року № 58/923) «Про   встановлення місцевих податків у м. Києві» із змінами і доповненнями.
Вважаючи, що пункт 5.4 Положення про оплату за землю в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629 (у редакції рішення Київської міської ради від 28 січня 2015 року № 58/923) «Про   встановлення місцевих податків у м. Києві» із змінами і доповненнями  повністю відтворює пункт 5.6 Положення про оплату за землю в м. Києві, який визнано судом протиправним та нечинним, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.  
  Згідно з частиною 2  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Стаття 5 КАС України зазначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.
Відмовляючи у задоволенні позову окружний суд виходив з того, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2017 року у справі № 826/10434/16 визнано незаконним та таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили пункт 5.6 «Положення про плату за землю в місті Києві», яке є додатком 3 до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року  № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві» в редакції рішення Київської міської ради від 28 січня 2015 року № 58/923 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629». 
Зазначеними судовими рішеннями, зокрема встановлено, що пунктом 5.6 Положення передбачено, що плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини),       але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено, встановлюється у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, за винятком земельних ділянок, ставка податку за які справляється у розмірі, визначеному пунктами 5.3 - 5.5 цього Положення. Проте, встановлення місцевих податків та зборів, не передбачених цим       Кодексом, забороняється за пунктом 10.4 статті 10 Кодексу.
Отже, за висновками судів Податковим кодексом України не передбачено встановлення такого податку як плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено, а отже, пункт 5.6 Порядку суперечить нормам статей   1,   7,   8 Кодексу, є незаконним та таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили.
За таких обставин, суд першої  інстанції дійшов висновку, що під час провадження у справі № 826/10434/16 та до ухвалення рішень судами першої та апеляційної інстанцій пункт 5.6. Положення технічно, в силу виключення з Положення пунктів 5.4. та 5.5., став вважатися пунктом 5.4, проте фактично повністю відтворює за змістом та за наповненням пункт 5.6., який визнаний у подальшому в судовому порядку незаконним та таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили.
Таким чином, технічна зміна нумерації пунктів Положення про плату за землю не вплинула на зміст та не змінила суті викладеної у ньому норми, щодо якої вже ухвалені судові рішення, що набрали законної чинності, про визнання зазначеного пункту протиправним та нечинним, у зв`язку з чим підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає.           
Колегія суддів, вважає такий висновок помилковим, оскільки предметом оскарження у цьому адміністративному спорі є рішення Київської міської ради від 23.06.2011 року № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві» в редакції рішення Київської міської ради від 23.02.2017 № 1005/2009 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629», відповідно до якого пункт 5.4 Положення продовжує свою дію.
Отже, оскільки пункт 5.4. Положення, яке є додатком 3 до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 року № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві» в редакції рішення Київської міської ради від 23.02.2017 № 1005/2009 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629» повністю відтворив норму  пункту 5.6 Положення про плату за землю в місті Києві, який постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2017 року у справі № 826/10434/16 визнано незаконним та таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили колегія суддів доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог.
Так, на переконання колегії суддів, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача та в силу визнання у судовому порядку пункту 5.6 Положення нечинним, належним способом захисту порушеного права є саме визнання протиправним та нечинним пункту 5.4. Положення про плату за землю в місті Києві, яке є додатком 3 до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 року № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві» в редакції рішення Київської міської ради від 23.02.2017 № 1005/2009 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629».
Також, слід наголосити, що рішенням Київської міської ради від  18 жовтня 2018 року № 1910/5974 Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві" додаток 3 до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві" (в редакції рішення Київської міської ради від 28 січня 2015 року № 58/923) викладено в новій редакції, за якою відбулася зміна нумерації пунктів Положення, а саме пункт 5.4. став пунктом 5.3, що свідчить про подальшу дію скасованої  норми. 
При цьому, той факт, що пункт 5.4. Положення про плату за землю у м. Києві повністю відтворює пункт 5.6. Положення про плату за землю у м. Києві, що визнаний незаконним та нечинним судовим рішенням, що набрало законної сили  відповідачем не заперечується.
За таких обставин, ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.
У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Меблісам»  задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та нечинним пункт 5.4. Положення про плату за землю в місті Києві, яке є додатком 3 до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 року № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві» в редакції рішення Київської міської ради від 23.02.2017 № 1005/2009 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629»:
« 5.4. Плата за користування земельними ділянками, які використовуються юридичними і фізичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право власності на які або право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено, встановлюється у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельних ділянок, за винятком земельних ділянок, ставка податку за які справляється у розмірі визначеному пунктами 5.3 - 5.5 цього Положення. 
Дія цього пункту не поширюється у випадках звільнення земельних ділянок від оподаткування або наявності пільг щодо сплати земельного податку», який відтворює зміст пункту 5.6 «Положення про плату за землю в місті Києві», яке є додатком 3 до рішень Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів в м. Києві» в редакції рішення Київської міської ради від 28 січня 2015 року № 58/923 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629», визнаного протиправним та нечинним рішенням суду, що набрало законної сили.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий          суддя                                                  І.О. Лічевецький

                    суддя                                                   В.П. Мельничук

                    суддя                                                   О.М. Оксененко