Головуючий у І інстанції Даниленко В.В.
Провадження №22-ц/824/3976/2020                                                           Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.

                                                                
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
12 березня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
              головуючого судді:           Матвієнко Ю.О.,
              суддів:                                Іванової І.В., Мельника Я.С.,
       при секретарі:                     Ковтун М.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
     У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування, в якому просив стягнути з ПАТ «СК «Універсальна» на свою користь страхове відшкодування у розмірі 628 850,00 грн., посилаючись на те, що 06 березня 2017 року між ним та ПАТ «СК «Універсальна» було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 3114/258/001943, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Subaru outback», 2013 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 . При укладенні договору страхування сторони, зокрема, погодили страхову суму за вказаним договором на рівні 663 000,00 грн., страховий платіж у сумі 33 481,50 грн., та розмір франшизи, яка дорівнює 1 657,50 грн. (по ризикам А1-А5) та 33 150,00 грн. (по ризику Б та конструктивній загибелі ТЗ). 
     У період часу з 12 год. 30 хв. 07 жовтня 2017 року по 07 год. 30 хв. 09 жовтня 2017 року стався страховий випадок, а саме: внаслідок незаконних дій невстановленої особи було викрадено належний позивачеві автомобіль. 
     На виконання та у порядку, передбаченому п. 7 Договору страхування, ОСОБА_1 в день виявлення відсутності належного йому автомобіля повідомив відповідача про настання страхового випадку та надав необхідний перелік документів, зокрема, заяву про отримання страхового відшкодування від 09 жовтня 2017 року, пояснювальну записку з детальним описом обставин, при яких стався страховий випадок від 09 жовтня 2017 року, 1, 2 та 11 сторінки паспорту, довідку про присвоєння ідентифікаційного коду, посвідчення водія, оригінал свідоцтва про реєстрацію ТЗ та повний комплект ключів. 
     Проте листом вих. № 1375/09-013 від 15 листопада 2017 року відповідач відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи своє рішення тим, що всупереч вимогам п.п. 6.2.3, 6.2.10 Договору страхування ОСОБА_1 не повідомив Страховика про настання нових суттєвих обставин (втрата або викрадення ключів) та не виконав належним чином вимоги п. 7.1.9 Договору страхування (Страхувальник зобов`язаний передати Страховику ….. повний комплект ключів від ТЗ…. або довідку МВС про їх вилучення органами внутрішніх справ), що згідно положень п. 11.1.6 Договору страхування є безумовною підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. 
     Такі дії відповідача ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» по відмові у виплаті страхового відшкодування позивач вважає незаконними по відношенню до нього, як споживача страхових послуг, в зв`язку із чим і звернувся до суду з даним позовом.
     Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 червня 2019 року позов задоволено.
     Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 628 850,00 грн. згідно договору № 3114/258/001943 добровільного страхування наземного транспортного засобу від 06 березня 2017 року.
     Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» на користь держави 6 288,50 грн. судового збору.
     Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 листопада 2019 року заяву представника відповідача Квятківського О.В. про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 червня 2019 року залишено без задоволення.
     Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позову.
     У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача проти задоволення скарги відповідача заперечила та просила залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
     В судовому засіданні представник позивача адвокат Трегуб О.А. проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечила та просила рішення суду залишити без змін з підстав, викладених у відзиві.
     Представник відповідача адвокат Квятківський О.В. в апеляційному суді скаргу підтримав та просив про її задоволення з викладених у ній підстав.
     Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.
     Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.    
     Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
     Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами по справі 06 березня 2017 року було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 3114/258/001943, згідно умов якого Страховик відповідно до Закону України «Про страхування», «Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) від 12.03.2007 року зі змінами і доповненнями, згідно з заявою Страхувальника, що є невід`ємною частиною Договору, здійснює страхування наземного транспортного засобу та додаткового обладнання та зобов`язується провести виплату страхового відшкодування при настанні страхового випадку Страхувальнику, а Страхувальник зобов`язується сплатити страховий платіж на умовах, визначених цим Договором, та виконувати інші умови Договору (а.с.10-19).
     Предметом Договору страхування є майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем Subaru outback, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , належний ОСОБА_1 на праві власності згідно свідоцтва про право власності НОМЕР_4 .
     При укладенні Договору страхування сторони, зокрема, погодили страхову суму за вказаним Договором страхування на рівні 663 000,00 грн., страховий платіж у сумі 33 481,50 грн. та розмір франшизи, яка дорівнює 1 657,50 грн. (по ризикам А1-А5) та 33 150,00 грн. (по ризику Б та конструктивній загибелі ТЗ).
     Відповідно до пунктів 1.13, 4.1 Договору страхування вказаний договір діє з 00 год. 00 хв. 7 березня 2017 року по 24 год. 00 хв. 06 березня 2018 року та припиняє свою дію з настанням обставин, передбачених пунктом 12.1 Договору страхування, зокрема, у випадку виконання Страховиком зобов`язань перед Страхувальником у повному обсязі.
     При цьому, відповідно до п. 1.2 Договору страхування до страхових ризиків сторони віднесли: А1 - ДТП (дорожньо-транспортні пригоди), А2 - стихійні лиха, А3 - вибухи, пожежі, А4 - падіння предметів, напад тварин, А5 - протиправні дії третіх осіб, Б - протиправне позбавлення ТЗ.
     09 жовтня 2017 року стався страховий випадок, а саме: протиправне позбавлення ТЗ, який полягав у тому, що у період часу з 12 год. 30 хв. 07 жовтня 2017 року по 07 год. 30 хв. 09 жовтня 2017 року внаслідок незаконних дій невстановленої особи було викрадено належний позивачеві автомобіль, що підтверджується, зокрема, довідкою Дарницького районного управління поліції ГУНП в місті Києві, а також протоколом огляду місця події від 09 жовтня 2017 року (а.с.23-26).
     На підставі заяви Позивача від 09.10.2017 року в цей же день відповідна інформація була внесена до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження №12017100020010850 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 Кримінального кодексу України (а.с.22).
     На виконання та у порядку, передбаченому п. 7 Договору страхування, ОСОБА_1 в день виявлення відсутності належного йому автомобіля, 9 жовтня 2017 року, повідомив відповідача про настання страхового випадку. 
     Листом вих. № 1375/09-013 від 15 листопада 2017 року відповідач відмовив позивачеві у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи своє рішення тим, що всупереч вимогам п.п. 6.2.3, 6.2.10 Договору страхування, ОСОБА_1 не повідомив Страховика про настання нових суттєвих обставин (втрата або викрадення ключів) та не виконав належним чином вимоги п. 7.1.9 Договору (а.с.29-30).
     Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості, однак з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.  
     Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про страхування» та положеннями укладеного між сторонами Договору добровільного страхування наземного транспорту.
     Згідно п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про страхування» страхувальник зобов`язаний при укладанні договору страхування надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну страхового ризику.
     Відповідно до п. 6.2. укладеного між сторонами Договору Страхувальник зобов`язаний:
     6.2.3. під час дії Договору протягом 7 (семи) календарних днів письмово повідомити Страховика про нові суттєві обставини, які впливають на ступінь страхового ризику (продаж ТЗ, заміна кузова або двигуна, установка або зміна комплектності додаткового обладнання, укладення іншого договору страхування ТЗ, передача ТЗ в оренду, прокат, заставу, користування або дарування, втрата або викрадення ключів/дублікатів ключів або реєстраційних документів, зміна реєстраційного номеру, використання ТЗ як таксі; поломки засобів проти викрадення), або зміну інформації, зазначеної в Договорі або заяві настрахування;
     6.2.10. довести до відома осіб, допущених до керування ТЗ, умови цього Договору та нести відповідальність за цим Договором за їх вчинки, як за свої власні.
     Як вбачається із заяви ОСОБА_1 на добровільне страхування наземного транспорту (додаток № 1 до Договору), застрахований ТЗ на момент укладення Договору мав два ключі запалювання (а.с.20-21).
     09.10.2017 року ОСОБА_1 надав Страховику письмові пояснення щодо обставин викрадення транспортного засобу, в яких повідомив, що другий екземпляр ключів від ТЗ знаходився у його колишньої дружини, і в березні 2017 року ці ключі були загублені, після чого 17.03.2017 року Страхувальником було придбано новий ключ та адаптовано ("перепрошито") його на СТО до основного ключа (а.с.59).
     Про вказані обставини, які виникли після укладення Договору - в березні 2017 pоку, Страховик у строки, встановлені Договором, повідомлений не був, що свідчить про невиконання позивачем обов`язку, покладеного на нього п. 6.2.3. Договору.
     Згідно п.п. 11.1.9. п. 11.1. Договору, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є: неповідомлення Страховика у встановлені п. 6.2.3. Договору строки про суттєві зміни, що сталися з ТЗ, а саме: <...> втрата ключів, документів; <...> або зміну інформації, зазначеної в Договорі або заяві на страхування.
     Крім того, відповідно до п.п. 3.2.10. п. 3.2. Договору, страховому відшкодуванню не підлягають збитки, які настали у разі викрадення застрахованого ТЗ та одночасного викрадення документів на ТЗ та/або ключів/дублікатів ключів з інших місць ніж у ТЗ, але без слідів зламу або пошкодження ТЗ, крім випадків незаконного заволодіння застрахованим ТЗ шляхом грабежу чи розбою. Це виключення не поширюється на випадок, коли Страхувальникповідомив Страховика про викрадення або втрату документів та/або ключів/дублікатів ключів згідно п. 6.2.3. Договору, якщо таке повідомлення було здійснено до моменту викрадення застрахованого ТЗ.
     Враховуючи, що викраденню застрахованого ТЗ передувала втрата ключів, про що Страховика до моменту угону ТЗ повідомлено не було, заявлена подія також підпадає під виключення зі страхових випадків.
      Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про страхування» умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.
      Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
      З матеріалів справи вбачається, що Страхувальник порушив свої обов`язки, передбачені п. 6.2.3. та п. 7.1.9. Договору.
      Згідно ч. 3 ст. 538 ЦК України, у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. 
     Таким чином, зважаючи на те, що позивачем було порушено покладені на нього  договором обов`язки, невиконання яких дає страховій компанії підстави відмовити у виплаті страхового відшкодування, відмова останньої у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування є законною та обґрунтованою. 
     Суд першої інстанції вищенаведеним обставинам не дав належної оцінки, внаслідок чого ухвалив помилкове рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування.
     Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
     Згідно п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи.     
     Враховуючи те, що висновки, викладені у рішенні суду, не відповідають обставинам справи, рішення суду про задоволення позову підлягає скасуванню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову.
     Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» - задовольнити.
 
Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 червня 2019 року - скасувати та постановити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову  ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування -відмовити.          
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
 
      Головуючий:
 
      Судді: