Справа № 128/3009/17 
Провадження № 33/801/341/2020
Категорія: 160 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ганкіна І. А.
Доповідач: Оніщук В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року                                                                               м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В.В., за участі секретаря судового засідання Богацької О.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 17 січня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП,
в с т а н о в и в :
Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 17 січня 2019 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП закрито, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП. 
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 17 січня 2019 року скасувати та прийняти нову постанову, якою притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.
В апеляційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції не повно дослідив обставини справи та обмежився лише висновком судового експерта за результатами автотехнічної, транспортно-трасологічної експертизи при тому, що взяті судовим експертом вихідні дані суперечать доказам, що містяться в матеріалах справи.
Крім цього, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 та адвокат Борусевич С.Й. апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підтримали з посиланням на викладені в них обставини.
ОСОБА_2 , його захисник – адвокат Павленко І.С., а також адвокат Герасимчук С.П., який представляє інтереси ОСОБА_3 , в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, заперечували.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
Положеннями ст. 289 КУпАП передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є учасником дорожньо-транспортної події, за наслідками якої було складено зазначений протокол і не брав участь у розгляді справи під час ухвалення оскаржуваного судового рішення, а копію оскаржуваної постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 17 січня 2019 року, отримав лише 28 квітня 2020 року.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 17 січня 2019 року.
Щодо доводів ОСОБА_1 по суті вимог апеляційної скарги, то апеляційний суд виходить з наступного.
Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Згідно вимог ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 028790, 06 листопада 2017 року о 14:00 год., на автодорозі М-21 Житомир – Могилів-Подільський Вінницької області, громадянин ОСОБА_2 будучи посадовою особою (начальник дільниці ТОВ «Енергетичне Дорожнє Будівництво») порушив правила, норми і стандарти, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні ділянки автомобільної дороги, а саме: в напрямку м. Могилів-Подільський Вінницької області під час виконання дорожніх робіт були відсутні дорожні знаки, які повідомляли про небезпеку, що стало сумісною причиною ДТП та пошкодження транспортних засобів, а саме автомобіля марки «Субару Форестер», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля марки «Фольксваген Поло», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , чим порушив вимоги п. 1.5. ПДР
За змістом п.1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
За змістом диспозиції ч.ч. 1,4 ст. 140 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов руху, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортних засобів, вантажів, автомобільних доріг вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
При цьому, об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у недотриманні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.
Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю як умислу так і необережності.
Згідно з ч.3 ст.12 Закону України "Про дорожній рух" посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Тобто суб`єктом правопорушення в даному випадку є посадова особа, до компетенції якої належить додержання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху тощо.
Як видно із Ордеру (дозволу) №47 від 08 вересня 2017 року на право виконання робіт по поточному середньому ремонту в межах смуги відчуження автомобільної дороги М-12 «Житомир-Могилів-Подільський» відповідальність за облаштування місця проведення робіт технічними засобами організації дорожнього руху та дотримання вимог техніки безпеки до передачі її балансоутримувачу несе виконавець робіт в особі начальника дільниці ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» ОСОБА_2 .
Вказаний ордер містить схему організації дорожнього руху на ділянці дороги, яка погоджена з відповідним підрозділом Національної поліції України і згідно з якою має бути облаштоване місце проведення робіт. 
Ордер (дозвіл) №47 від 08 вересня 2017 року на право виконання робіт по поточному середньому ремонту в межах смуги відчуження автомобільної дороги М-12 «Житомир-Могилів-Подільський», погоджено зі Службою автомобільних доріг у Вінницькій області та ЦПД ГУНП у Вінницькій області. 
При цьому матеріали справи не містять відомостей про те, що контролюючими органами котрі погоджували Ордер (дозвіл) №47, було встановлено невідповідність розташованих знаків схемі організації дорожнього руху на ділянці виконання робіт, затвердженій у цьому ж Ордері.
Протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 028790 також не містить вказівки на порушення ОСОБА_2 схеми організації дорожнього руху, зазначеній у Ордері (дозволі) №47. 
Для з`ясування обставин у справі, судом першої інстанції у справі було призначено автотехнічну, транспортно-трасологічну експертизу.
Із висновку експерта за результатами проведеної автотехнічної, транспортно-трасологічної експертизи № 3110/83111/81-21 від 20 листопада 2018 року слідує, що причиною ДТП, з технічної точки зору, стала невідповідність дій водія автомобіля «Фольксваген», держаний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 технічним нормам вимогам п. 10.1, 14.2 «в» Правил дорожнього руху України (а.с. 89-92).
Відповідно до п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Згідно п.14.2 «в» Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані;
Також, вказаним висновком експерта не встановлено обставин, котрі б вказували на наявність у діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП. 
Відповідно до ч. 1 статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В силу ч. 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Вказана норма закону є імперативною, при цьому положення КУпАП не визначають повноважень, підстав та обов`язку для суду апеляційної інстанції збирати докази. 
Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За встановлених обставин, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_2 дій, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення та які б свідчили про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 17 січня 2019 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 17 січня 2019 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду:                                                          В.В. Оніщук